Справа № 620/2547/19
Суддя: Лобан Д.В.
Дата ухвалення: 2019-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2019 року Чернігів Справа № 620/2547/19

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лобана Д.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до адміністративного суду з позовом, в якому просить визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - відповідач) щодо нарахування ОСОБА_1 пенсії з дати поновлення - 12.06.2017 в розмірі станом на 1999 рік, без проведення перерахунків та індексацій розміру пенсії та її складових, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області перерахувати ОСОБА_1 розмір пенсії за вислугу років як військовослужбовцю, починаючи з 12.06.2017, відповідно до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затвердженого постановою КМ України № 45 від 13.02.2008, з врахуванням компенсації втрати частини доходів, із застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат в розмірах, відповідно до пенсійного законодавства України, як не працюючому пенсіонеру, дитині війни, інваліду ІІ групи.

В обґрунтування позову зазначено, що дії відповідача щодо припинення виплати пенсії за вказані періоди позивач вважає протиправними, оскільки цим порушуються її права.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 30.08.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Протягом встановленого ухвалою суду строку відповідачем подано відзив на позов, у якому він позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні та пояснив, що у оскаржуваних правовідносинах управління Пенсійного фонду України діяло в межах повноважень, встановлених чинним законодавством.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив на позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, до жовтня 1999 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав у

АДРЕСА_1 , отримував пенсію за вислугу років, як військовослужбовець.

У зв`язку з виїздом на постійне місце проживання до Ізраїлю виплату пенсії йому було припинено.

13.11.2017 представник ОСОБА_1 за нотаріально посвідченою

довіреністю - ОСОБА_2 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою про перерахунок та поновлення виплати пенсії за вислугу років з 07.10.2009 в розмірах відповідно до чинного пенсійного законодавства, як не працюючому пенсіонеру, з надбавкою як дитині війни.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 січня 2018 року по справі № 750/13737/17, залишеного в силі постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.04.2018, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії з 12 червня 2017 року.

Листом № 4860/03/А-42 від 18.12.2018 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повідомило, що на виконання рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 15.01.2018 ОСОБА_1 поновлено виплату раніше призначеної пенсії з 12.06.2017.

Згідно наданої управлінням довідки № 1810 від 17.12.2018, вбачається, що розмір пенсії позивача становить 267,79 грн.

11.04.2019 Деснянським районним судом м. Чернігова був виданий виконавчий лист по справі № 750/13737/17 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за вислугу років з 12 червня 2017 року, який 23.04.2019 був направлений до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області.

Супровідним листом № 9762 від 08.08.2019 старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Семиразум Є.В. надіслав на адресу представника позивача постанову про закінчення виконавчого провадження від 08.08.2019 у зв`язку з фактичними виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом до відкриття виконавчого провадження (а.с. 9).

Вважаючи дії відповідача щодо нарахування ОСОБА_1 пенсії за вислугу років починаючи з 12.06.2017 по наступний час в розмірі станом на 1999 рік - 267,79 грн на місяць, без проведення перерахунків розміру пенсії та без проведення індексацій протиправними, позивач звернувся до суду за захистом прав та законних інтересів.

Надаючи правову оцінку даним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Закон України № 2262-ХІІ від 09.04.1992 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262) має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.

Відповідно до вимог статті 63 Закону № 2262 перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям проводиться за документами, що є у пенсійній справі.

Частиною 1 статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 року № 2011-ХІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі Закон № 2011) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військове ї служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною 1 статті 15 Закону № 2011 визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону № 2262.

Частиною 3 статті 43 Закону № 2262 визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини четвертої статті 63 Закону № 2262 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 103 від 21 лютого 2018 року «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - Постанова № 103) та постановив, що перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом № 2262 з урахуванням розміру окладу з посадою за званням, за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала, відсоткової надбавки за вислугу років призначені військовим (спеціальним) за посадою, за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Міністерству оборони, Міністерству внутрішніх справ, Міністерству інфраструктури, Міністерству юстиції, Державній службі з надзвичайних ситуацій, Службі безпеки, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Державної прикордонної служби, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державній фіскальній службі, Національній гвардії, Управлінню державної охорони після набрання чинності цією постановою забезпечити оформлення та подання до органів Пенсійного фонду України довідок про розміри грошового забезпечення, визначені в пункті 1 цієї постанови, відповідно до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 (далі Порядок №45).

Пункт 5 цього Порядку встановлює, що під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.

Тобто, підставою для перерахунку пенсії є довідка встановленої форми, видана уповноваженим органом.

Згідно Порядку №45 пенсії, призначені відповідно до Закону № 2262, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Пенсійний фонд України після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення від Мінсоцполітики повідомляє своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі« (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (далі - списки), та надсилає відповідну інформацію Міноборони, МВС, Національній поліції, Мін`юсту, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої

розвідки, ДФС, Управлінню державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, Адміністрації Держприкордонслужби, ДСНС (далі державні органи).

Головні управління Пенсійного фонду України у десятиденний строк з моменту надходження зазначеного повідомлення складають списки за формою згідно з додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів (далі - уповноважені органи) видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку Пенсії.

На підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі - довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.

Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

Особам із числа військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, органів державної безпеки і внутрішніх справ, осіб рядового і начальницького складу державних органів колишнього Союзу PCP, громадянам інших держав із числа військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань, осіб рядового і начальницького складу державних органів, утворених відповідно до законодавства таких держав, які постійно проживають в Україні, і відповідно до міжнародних договорів (угод), згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та членам їх сімей довідки видаються державними органами за відповідними посадами на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, довідка для проведення перерахунку пенсії позивачу до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області не надавалася.

Таким чином, Законом № 2262 Кабінету Міністрів України надані повноваження визначати умови та порядок перерахунків у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців.

Рішеннями Конституційного Суду України від 26.12.2011 року №20-рп/2011 та від 25.01.2012 №3-рп/2012 підтверджена конституційність повноважень Кабінету Міністрів України щодо реалізації політики у сфері соціального захисту, в тому числі, регулювання порядку та розмірів соціальних виплат і допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, виходячи з фінансових можливостей держави.

Органи Пенсійного фонду не наділені повноваженнями самостійно визначати розмір грошового забезпечення, що враховується для призначення та перерахунку пенсій. Так, до їх функцій належать виключно питання призначення (перерахунку) і виплати пенсій.

У рішенні від 13.03.2019 у справі № 240/6263/18 Верховний Суд дійшов висновку, що відповідно до Порядку № 45 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснює перерахунок пенсії на підставі довідок, що надійшли від обласного військового комісаріату, в яких визначено розмір грошового забезпечення для такого перерахунку. Форма довідки про розмір грошового забезпечення позивача, в тому числі складові грошового забезпечення, передбачена додатком 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45. Права самостійно визначати розміри грошового забезпечення позивач та відповідач не має.

Таким чином, зазначеним рішенням суду підтверджено, що органи Пенсійного фонду не наділені повноваженнями самостійно визначати розмір грошового забезпечення, що враховується для призначення та перерахунку пенсії. До їх функцій належать виключно питання призначення (перерахунку) і виплати пенсій. Розмір складових грошового забезпечення визначається виключно уповноваженим органом. Отже, оскільки іншої довідки про розмір грошово го забезпечення уповноваженим органом не надано підстави для перерахунку пенсії з іншого розміру грошового забезпечення відсутні.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 15.01.2018 по справі № 750/13737/17 позивачу було поновлено виплату пенсії з 12.06.2017. Доплата пенсії з 11.04.2018 по 31.10.2018 в розмірі 1785,27 грн (з дати набрання рішенням законної сили) та з 01.11.2018 по 30.11.2018 в розмірі 267,79 грн. позивачу виплачена в грудні 2018 року, що підтверджується витягом з бази, копію якого додано до відзиву.

Як вбачається з матеріалів справи, різниця пенсії на виконання вищевказаного рішення суду за період з 12.06.2017 по 10.04.2018 складає 2668,97 грн і буде виплачена згідно постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649, якою затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі Порядок). Для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з держаного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку.

Черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника. Для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.

Виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.

Відповідно до статей 6 та 19 Конституції України органи державної влади, до яких відносяться органи Пенсійного фонду України, їх посадові особи ІІ зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що Головне управління здійснило повне фактичне виконання рішення суду і виконавче провадження у справі № 750/13737/17 закінчено.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що дії головного управління чітко регламентовані вищезазначеними нормами права, а вимоги позивача щодо перерахунку та виплати пенсії не підлягають задоволенню, оскільки до Головного управління не було надано жодної відповідної довідки для здійснення перерахунку пенсії.

Щодо нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини доходів, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 2 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати від 19.10.2000 № 2050 (далі Закон № 2050) компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Відповідно до Закону № 2050 підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Стаття 2 цього ж Закону встановлює, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Отже, підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 1) нарахування громадянину належних йому доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії); 2) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); 3) затримка виплати доходів один і більше календарних місяців; 4) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги і 5) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).

З метою реалізації Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати". Кабінетом Міністрів України 21.02.2001 було прийнято постанову № 159, якою затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.

Відповідно до пункту 1 вказаного Порядку його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Пунктом 2 Порядку передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001.

Отже, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, які вже були нараховані.

Всупереч позовним вимогам позивача вбачається, що фактично затримки виплати нарахованої суми коштів не відбулося. Однак, виконання рішення суду здійснювалося головним управлінням у порядку і строки, визначені нормами чинного законодавства і змістом судового рішення, а факт проведення перерахунку пенсії не може розцінюватися за даним позовом як своєчасний або несвоєчасний. Оскільки спором за даним позовом є встановлення наявності чи відсутності підстав для нарахування компенсації втрати частини доходів, а саме - несвоєчасна виплата (затримка) вже нарахованих сум.

Тобто, підстави для нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів відсутні.

Згідно норм Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (стаття 1) здійснюється компенсація громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Для підтвердження вказаної тези, необхідно також звернутися до приписів статті 614 ЦК України, яка розрізняє дві форми вини: умисел і необережність. Умисел полягає в тому, що особа розуміє значення своїх дій, передбачає настання негативних наслідків і свідомо їх допускає. Необережність полягає в тому, що особа не передбачає можливість завдання шкоди при обов`язку її передбачати.

Враховую викладене, суд не вбачає вини головного управління, як юридичної особи, перед позивачем. Всі дії відповідачем вчинялися у межах компетенції та у строки, визначені чинним законодавством.

Матеріалами справи підтверджено, що судове рішення у справі № 750/13737/17 виконано шляхом здійснення нарахування та фактичної виплати нарахованих за рішенням суду сум, отже, вина управління в його діях відсутня.

Оскільки кошти виплачені позивачеві одразу після їх нарахування, порушення строків виплати у даній ситуації відсутнє, а отже немає підстав і для нарахування компенсації втрати частини доходів та задоволення позовних вимог.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Звертаємо увагу суду на те, що 26.02.2009 в аналогічній справі (№ К-16076/08) колегією суддів Вищого адміністративного суду України було прийнято рішення, в якому чітко зазначено, що суми пенсії за рішенням суду носять разовий характер і не підпадають під визначення доходів, передбачених Законом України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, за порушення строків виплати яких сплачується компенсація.

Верховний Суд України у постанові від 10.12.2013 по справі № 21-329а/13 висловив свою правову позицію, яка також вказує на безпідставність вимог позивача щодо виплати останньому компенсації втрати частини доходів.

Аналізуючи зміст статей 1 та 2 вищевказаного Закону, слід наголосити, що зазначені норми містять три умови, при яких компенсація повинна бути виплачена: по-перше, повинна бути затримка виплати доходу на один і більше календарні місяці, по-друге, вина органу, що призначає і виплачує пенсію, по-третє, доходи повинні бути нараховані.

Таким чином, відсутні підстави для стягнення компенсації в розумінні положень цього Закону, оскільки не дотримано основних умов, необхідних для нарахування та виплати компенсації, оскільки у даних правовідносинах немає несвоєчасної виплати нарахованої суми з вини органу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач отримує пенсію щомісячно без порушення строків, а виплата сум нарахованої пенсії на виконання вищезазначеного рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 15.01.2018 здійснена позивачу у визначеної законодавством порядку, що свідчить про відсутність правових підстав для нарахування позивачу компенсації втрати частини доходів.

Стосовно виплати надбавок, підвищень, індексації, суд зазначає наступне.

Пенсійним законодавством України передбачено значний ряд доплат, надбавок і підвищень. Право на отримання конкретних доплат, надбавок, підвищень, індексації тощо встановлюється щодо кожної конкретної особи індивідуально в результаті документально підтвердженого нею конкретного статусу.

Як вбачається з матеріалів справи, Головному управлінню Пенсійного фонду України в Чернігівській області позивачем не надавалось жодного документа, який би підтверджував статус позивача як дитини війни, як непрацюючого пенсіонера і інші.

Перелік документів, які необхідні для підтвердження зазначених позивачем статусів, зазначено в Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 3-1 від 30.01.2007 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 за № 135/13402 (далі Порядок № 3-1).

Жодних документів, які б визначали право на доплати і підвищення, які бажає отримувати позивач, відповідачу надано не було, що свідчить про відсутність законних підстав для задоволення зазначеної вимоги.

До того ж, згідно приписів частини 2 статті 62 Закону № 2262, пенсії, звільненим зі служби особам, зазначеним у статті 1-2 цього Закону, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, призначені в Україні до виїзду на постійне місце проживання за кордон, виплачуються в порядку, встановленому Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до пункту 2.8. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Отже, для встановлення наявності підстав для виплати того чи іншого виду виплати слід надати відповідні документи. До основного розміру пенсії позивача здійснюється надбавка на догляд у розмірі 16,62 грн. Відомості про наявність підстав для нарахування інших надбавок чи підвищень у відповідача відсутні.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що у справі № 750/13737/17 у задоволенні позову у частині застосування всіх підвищень, індексацій, надбавок і доплат, передбачених законодавством України, як непрацюючому пенсіонеру, дитині війни, інваліду II групи, - було відмовлено. У вказаній справі згідно позову наявність підстав для нарахування і виплати інших складових розміру пенсії не встановлена.

Таким чином, у оскаржуваних правовідносинах відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та правовими нормами, якими врегульовані спірні правовідносини, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин у справі, а тому позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

Судові витрати у відповідності до ст. 139 КАС України стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:
У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005, код ЄДРПОУ - 21390940) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлено 25 жовтня 2019 року.

Суддя Д.В. Лобан