Справа № 477/2080/19
Суддя: Полішко В. В.
Дата ухвалення: 2019-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 477/2080/19
Провадження № 2-а/477/24/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2019 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючої у справі судді Полішко В.В., з секретарем - Хлибовою Г.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до старшого лейтенанта поліції Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області Киданчука Дмитра Сергійовича про визнання протиправними дій та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И В:

13 серпня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову від 23 липня 2019 року, серії ДП18, №381129, про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, закрити провадження по справі. Крім цього, просить повернути йому сплачений ним штраф в сумі 340,00 грн., а також 500,00 грн. витрат на правову допомогу.

В обґрунтування вказав, що 23 липня 2019 року він керував автомобілем «Форд Транзит», державний номер НОМЕР_1 , рухався по трасі від Хмельницького в сторону міста Вінниця. На посту ДПС його було зупинено інспектором. Причину зупинки інспектор пояснив знаходження державного номерного знаку в невстановленому місці. На що він пояснив, що на трасі наїхав на яму, в результаті чого тріснула рамка держателя номеру і він державний знак тимчасово встановив під лобове скло та, доїхавши до населеного пункту, виправить недоліки. Водночас, інспектором поліції його пояснення не були взяті до уваги. Навпаки, той вимагав водійське посвідчення та страховий поліс для перевірки. Після перевірки зазначених документів, інспектор вимагав у нього пред`явити документи про проходження технічного контролю. Він відмовився, оскільки вважав, що ця вимога є незаконною.

Тоді старшим лейтенантом поліції Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області Киланчуком Д.С. щодо нього була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за частиною 2 статті 121 та частиною 6 статті 121 КУпАП, в зв`язку з тим, що номерний знак на автомобілі був закріплений у неналежному місці, а також своєчасно не пройдений у встановленому порядку технічний контроль. Постановою ДП18 № 381129 на нього накладено адміністративне стягнення у сумі 340,00 грн.

Позивач зазначає, що вказаного порушення він не вчиняв. Під час складання постанови інспектором не були роз`яснені йому права, не були взяті до уваги його пояснення по суті адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова винесена неправомірно, оскільки не були з`ясовані всі обставини, а тому звернувся до суду та просить її скасувати.

У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позову через його безпідставність та необґрунтованість. Вказував, що постанова складена відповідно до вимог законодавства. Зазначив, що відповідно до Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів та норм Закону України «Про дорожній рух» транспортний засіб відповідача підлягає обов`язковому технічному контролю кожні два роки, оскільки є вантажним автомобілем, який підпадає під цю категорію. Зазначив, що під час, винесення ним постанови був врахований характер вчинення правопорушення, особа правопорушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Всебічно, повно та об`єктивно з`ясовані обставини справи. Вважає, що доводи позивача не мають місце, а заявлені вимоги слід розцінювати як намагання уникнути відповідальності.

Позивач в судове засідання не з`явився, направи до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Зі змісту відзиву вбачається, що просить розглядати справу за його відсутності.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 4 статті 229 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою відео та звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі поданих доказів, судом встановлено наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, передбаченим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям, перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 КАС України принципу законності, з якого вбачається, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 23 липня 2019 року старшим лейтенантом поліції Хмельницької області Киданчуком Д.С. відносно ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП 18, №381129.

Згідно зі змісту вказаної постанови позивачу у провину ставиться керування транспортним засобом з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, а також без проходження технічного огляду. Накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. за порушення вимог частин 3 та 6 статті 121 КУпАП.

Частиною 3 статті 121 КУпАП передбачено відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов. Санкція цієї частини статті передбачає накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн..

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року № 137 затверджено Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів (далі - Порядок).

Пунктом 2 розділу І Порядку передбачений порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів (далі - Порядок) визначає процедуру проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС (далі - транспортні засоби), за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, крім легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Відповідно до частини 2 статті 35 Закону України «Про дорожній рух» обов`язковому технічному контролю не підлягають:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України «Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України».

Як було встановлено в судовому засіданні на транспортний засіб позивача марки «Форд Транзит», державний номер НОМЕР_1 , видатний технічний паспорт серії НОМЕР_2 . З якого вбачається, що автомобіль 2005 року виписку, належить до категорії В , тип - вантажний фургон малотонажний, має вантажопідйомність 3500 кг.

Частиною 7 зазначеної статті передбачена періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить:

для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки;

для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку;

для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, незалежно від строку експлуатації - двічі на рік.

Таким чином, вищезазначене, транспортний засіб позивача, з урахуванням року виписку (2005 рік), підлягає обов`язковому технічному огляду кожні два роки, оскільки строк експлуатації автомобіля перевищує два роки з дати випуску.

Крім цього, під час судового засіданні 26 вересня 2019 року позивач повідомив, що на сьогодні технічний огляд транспортного засобу пройдений. Виконання ОСОБА_4 норм законодавства щодо обов`язкового технічного огляду його транспортного засобу опосередковано підтверджує правомірність винесеної інспектором постанови в цій частині.

Частиною 6 статті 121 КУпАП передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим. Вказані порушення тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 170 грн.

Зазначене порушення, яке стало підставою зупинки транспортного засобу, також вказане у постанові, винесеній поліцейським, та спростовує твердження позивача щодо незаконності зупинки його транспортного засобу.

Керування транспортним засобом з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, не заперечувалось позивачем.

Суд критично сприймає твердження позивача, що поліцейським не було складено будь-якого протоколу та постанови щодо закріплення знаку у неналежному місці, оскільки це спростовується дослідженою в судовому засіданні постановою, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 та ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Тобто поліцейським правомірно винесено одну постанову за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, вчинених позивачем.

Щодо складання протоколу, товідповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 35 цього Закону поліцейський може зупиняти транспортні засоби, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Отже, до компетенції поліцейського вищезазначеними Законом та Інструкцією віднесено право приймати постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

На реалізацію покладених на поліцейського повноважень, ним було складено постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Щодо не роз`яснення позивачу його прав, наслідків адміністративного стягнення та порядку оскарження постанови, то вказане спростовується особистими підписами позивача у оскаржуваній постанові у графах 6-8, яка надана ним до суду.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що постанова від 23 липня 2019 року серії ДП18, № 381129 не підлягає скасуванню оскільки винесена уповноваженою на це особою, відповідно до встановлених фактичних обставин, які також знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, та стягнення накладене з урахуванням вимог статті 36 КУпАП у розмірі, передбаченому законом.

Керуючись статтями 241-243, 286 КАС України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 про скасування постанови від 23 липня 2019 року, серії ДП18, № 381129, повернення сплаченого штрафу та витрат на правову допомогу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду безпосередньо або через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_3 ;

відповідач - Киданчук Дмитро Сергійович , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя В.В. Полішко