Справа № 200/9622/19-а
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2019-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2019 р. Справа№200/9622/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Голошивця І.О., секретаря судового засідання Шташаліс О.О., за участю представника відповідача Сбітнєвої О.І., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівського міського центру зайнятості про визнання дій протиправними та скасування наказу.

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Костянтинівського міського центру зайнятості про визнання дій протиправними та скасування наказу.

Позов мотивований тим, що 28.05.2019 позивач звернулась до відповідача із заявою про постановку на облік як безробітної особи. Співробітники Костянтинівського міського центру зайнятості прийняли у позивача відповідну заяву та надали направлення на працевлаштування до Костянтинівського ВУВКГ КП «Компанія «Вода Донбасу». Також, позивача було попереджено, що відповідь з Костянтинівського ВУВКГ КП «Компанія «Вода Донбасу» потрібно надати до Костянтинівського міського центру зайнятості протягом семи днів. 04.06.2019 ОСОБА_1 відвідала Костянтинівський міський центр зайнятості та надала на адресу відповідача відповідний лист разом з оригіналом довідки про доходи. Даний лист був прийнятий та зареєстрований в Костянтинівському міському центрі зайнятості 04.06.2019, що підтверджується відповідним штампом. Проте 04.06.2019, коли позивач безпосередньо звернулася до інспектора Костянтинівського міського центру зайнятості з метою особисто зробити запис у справі про відвідування, інспектор повідомив позивача, що 03.06.2019 наказом № НТ 190603 від 03.06.2019, ОСОБА_1 було відмовлено у наданні статусу безробітної особи, так як вона 03.06.2019 не з`явилась на відмітку та не надала документів з Костянтинівського ВУВКГ КП «Компанія «Вода Донбасу». Позивач вважає дії посадових осіб Костянтинівського міського центру зайнятості щодо не надання їй статусу безробітної особи у зв`язку тим що 03.06.2019 вона не з`явилась на прийом незаконними, так як на шостий день відповідні посадові особи не могли своїм наказом відмовити їй у наданні статусу безробітної особи, так як закон надає їй не шість а сім днів для відвідування центру зайнятості після видачі направлення, оскільки вважає, що строк обчислюється з наступного дня, коли вона отримала напрвлення, відповідно до норм Цивільного кодексу України.

Представник відповідача надав до суду відзив, в якому зазначив, що ОСОБА_1 звернулася до Костянтинівського міського центру зайнятості з метою пошуку роботи та подала заяву про надання статусу безробітного 28.05.2019. Того ж дня їй було видано направлення на працевлаштування на підприємство Костянтинівське ВУВКГ КП «Компанія «Вода Донбасу» та надано роз`яснення про необхідність відвідування роботодавця і повернення корінця направлення з рішенням роботодавця протягом семи календарних днів, починаючи з 28.05.2019. Однак позивач 03.06.2019 (тобто на сьомий день) так і не з`явилась до відповідача та відповідно не повернула корінець направлення на працевлаштування з результатом співбесіди із роботодавцем. Отже дії Костянтинівського міського центру зайнятості є законними та обґрунтованими. Саме тому позовна заява не містить жодних підстав для задоволення.

Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача у судове засідання з`явився, позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 02.08.2019 відкрито провадження в адміністративній справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 02.09.2019 вирішено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та замінено засідання для розгляду справи по суті, призначене підготовче засідання на 01.10.2019.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 01.10.2019 закінчено підготовче провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи по суті на 24.10.2019.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) звернулася до Костянтинівського міського центру зайнятості з метою пошуку роботи та подала заяву про надання статусу безробітного 28.05.2019, що сторонами по справі не оспорюється.

28.05.2019 позивачу було видано направлення на працевлаштування на підприємство Костянтинівське ВУВКГ КП «Компанія «Вода Донбасу» та надано роз`яснення про необхідність відвідування роботодавця і повернення корінця направлення з рішенням роботодавця протягом семи календарних днів з дати направлення особи на працевлаштування.

04.06.2019 ОСОБА_1 звернулась до Костянтинівського міського центру зайнятості та отримала відповідь, що рішенням від 03.06.2019 № НТ19063 їй відмовлено в надані статусу безробітного у зв`язку з невідвідуванням роботодавця та не надання у встановлений строк до Костянтинівського міського центру зайнятості корінця направлення на працевлаштування з результатом співбесіди з підприємства.

Позивач, не погоджуючись з такими висновками відповідача, звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Таким чином, спірним питанням даної справи є правомірність винесення відповідачем рішення від 03.06.2019 № НТ19063 про відмову в наданні ОСОБА_1 статусу безробітного.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Статтею 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються, зокрема основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення, засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки.

Відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» (із змінами та доповненнями), цей Закон визначає правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їхніх прав на соціальний захист від безробіття.

Згідно з приписами ст. 3 Закону України «Про зайнятість населення», кожен має право на вільно обрану зайнятість. Примушування до праці у будь-якій формі забороняється. Добровільна незайнятість особи не може бути підставою для притягнення її до відповідальності. Зайнятість населення забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентуються трудовими договорами (контрактами), провадження підприємницької та інших видів діяльності, не заборонених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про зайнятість населення», заходи щодо сприяння зайнятості населення спрямовуються на: 1) забезпечення відповідності рівня професійної кваліфікації працездатних осіб потребам ринку праці; 2) створення умов для активного пошуку роботи безробітними; 3) підвищення конкурентоспроможності осіб на ринку праці.

Статтею 43 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що статусу безробітного може набути: 1) особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи; 2) особа з інвалідністю, яка не досягла встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійного віку та отримує пенсію по інвалідності або соціальну допомогу відповідно до законів України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю" та "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю"; 3) особа, молодша 16-річного віку, яка працювала і була звільнена у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, зокрема припиненням або перепрофілюванням підприємств, установ та організацій, скороченням чисельності (штату) працівників.

Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2018 № 792 було затверджено Порядок реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу (далі Порядок).

Пунктом 1 Порядку визначено, що цей Порядок визначає процедуру реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, філією центру зайнятості Автономної Республіки Крим, обласного, Київського та Севастопольського міського центру зайнятості, а також міським, районним, міськрайонним центром зайнятості державної служби зайнятості (далі - центр зайнятості).

Відповідно до приписів пункту 4 Порядку, для взяття на облік у центрі зайнятості особи, які шукають роботу:

1) пред`являють: громадяни України - паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України; іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають в Україні, визнані в Україні біженцями або особами, які потребують додаткового захисту, яким надано в Україні притулок чи тимчасовий захист, а також ті, що одержали дозвіл на імміграцію, - посвідку на постійне проживання або посвідчення біженця або особи, яка потребує додаткового захисту або якій надано тимчасовий захист; довідку про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті);

2) інформують про освіту, досвід роботи, зайнятість або перебування у трудових відносинах.

Згідно з п. 12 Порядку, у разі наявності пропозиції щодо роботи кар`єрний радник повідомляє про це особі, яка шукає роботу, та за її згодою видає направлення на працевлаштування.

Форма направлення на працевлаштування затверджується Мінсоцполітики.

Відповідно до п. 20 Порядку особа, яка шукає роботу і подала заяву про надання статусу безробітного, зобов`язана подати кар`єрному раднику не пізніше сьомого календарного дня з дня отримання направлення на працевлаштування письмову відповідь роботодавця про працевлаштування або відмову у працевлаштуванні.

Під час формування направлення на працевлаштування кар`єрний радник зобов`язаний перевірити актуальність пропозиції підходящої роботи та попередньо узгодити з роботодавцем умови проведення співбесіди з особою, яка шукає роботу і подала заяву про надання статусу безробітного.

Якщо в зазначений строк така особа подає кар`єрному раднику письмову відповідь роботодавця про відмову у працевлаштуванні або відстрочення вирішення питання щодо працевлаштування у зв`язку з необхідністю проходження медичного та наркологічного огляду, призначення дати конкурсного відбору, такій особі надається статус безробітного з дня подання відповідної заяви.

У разі відсутності підходящої роботи особі, яка шукає роботу, може бути надано статус безробітного з першого дня взяття на облік у центрі зайнятості.

Так, як встановлено судом, ОСОБА_1 звернулась 28.05.2019 до Костянтинівського міського центру зайнятості з метою пошуку роботи та подала заяву про надання статусу безробітного.

28.05.2019 ОСОБА_1 було надано направлення на працевлаштування на підприємство Костянтинівське ВУВКГ КП «Компанія «Вода Донбасу» та надано роз`яснення про необхідність відвідування роботодавця і повернення корінця направлення з рішенням роботодавця протягом семи календарних днів з дати направлення особи на працевлаштування.

Відповідно до пункту 22 Порядку, рішення про надання статусу безробітного чи відмову у наданні такого статусу приймається центром зайнятості не пізніше сьомого календарного дня з дня подання особою, яка шукає роботу, заяви про надання статусу безробітного.

Так, позивач вважає, що Костянтинівський міський центр зайнятості протиправно виніс рішення від 03.06.2019 № НТ19063 про відмову в наданні ОСОБА_1 статусу безробітного, оскільки розгляд даного питання повинен був відбуватися 04.06.2019, тобто у день коли позивач відвідала центр зайнятості та у день, який на її думку був останнім днем строку для надання документів з Костянтинівського ВУВКГ КП «Компанія «Вода Донбасу».

ОСОБА_1 вважає, що для даних правовідносин потрібно застосовувати ст.253 Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до ст. 253 Цивільного кодексу України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Тобто, на думку позивача оскільки направлення на підприємство їй було видано 28.05.2019, то перебіг строку в неї розпочався з 29.05.2019 та повинен був закінчитись 04.06.2019.

Суд зазначає, що закінчення строку у розумінні Цивільного кодексу України залежить від того, на який період він визначений: рік, півроку, квартал, місяць, півмісяця, тиждень.

Відповідно до ч. 4 ст. 254 Цивільного кодексу України строк, що визначений тижнями, спливає у відповідний день останнього тижня строку.

Згідно з ст. 255 Цивільного кодексу України, якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції.

Письмові заяви та повідомлення, здані до установи зв`язку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивачу було надано направлення на працевлаштування на підприємство Костянтинівське ВУВКГ КП «Компанія «Вода Донбасу» та надано семиденний строк на повернення до центру зайнятості корінця з дати направлення особи на працевлаштування, тобто з 28.05.2019.

Отже враховуючи вищезазначене, датою з якої у позивача розпочався строк на повернення корінця направлення є саме 28.05.2019 та семиденний строк повинен був закінчитись 03.06.2019, а не 04.06.2019, як помилково визначив позивач.

Крім того, відповідно до п. 23 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, підставами для відмови у наданні статусу безробітного є зокрема невідвідування роботодавця та неподання в установлений строк без поважних причин особою письмової відповіді роботодавця про результати співбесіди відповідно до виданого центром зайнятості направлення на працевлаштування.

Суд з цього приводу зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази відвідування ОСОБА_1 Костянтинівського ВУВКГ КП «Компанія «Вода Донбасу», направлення на яке їй було видано 28.05.2019 Костянтинівським міським центром зайнятості.

Також, суд зазначає, що причини, які унеможливили ОСОБА_1 прийти до центру зайнятості в семиденний строк не зазначені. Письмові пояснення з цього приводу ані працівникам центру зайнятості, ані суду надані не були.

З огляду на вищевикладене, позовні вимога позивача є безпідставними, оскільки відповідач довів, що рішення від 03.06.2019 № НТ19063 про відмову в наданні ОСОБА_1 статусу безробітного було прийнято у строк та на підставі діючого законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частина 1 ст.77 КАС України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а ч. 2 ст. 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Костянтинівського міського центру зайнятості про визнання дій протиправними та скасування наказу.

Відповідно до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при відмові у задоволенні позову судовий збір не відшкодовується.

Керуючись ст.,ст. 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Костянтинівського міського центру зайнятості (; 85113, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Перемоги, 8) про визнання дій протиправними та скасування наказу відмовити.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні 24 жовтня 2019 року.

Повний текст рішення складено відповідно до ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Голошивець