Справа № 811/1536/18
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2019-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

25 жовтня 2019 року

Київ

справа №811/1536/18

адміністративне провадження №К/9901/68513/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Мартинюк Н.М.,

суддів - Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,

розглянув у порядку письмового провадження

касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2018 року (головуючий суддя: Семененко Я.В., судді: Бишевська Н.А., Добродняк І.Ю.)

у справі №811/1536/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області

про стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні.

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 у травні 2018 року звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області (далі - «ГУНП в Кіровоградській області»), в якому просив, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки виплати розрахунку при звільненні за період з 31 березня 2018 року до 27 квітня 2018 року в сумі: 8592,75 грн і завдану моральну шкоду в розмірі: 1600 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що в період з серпня 2001 року до 31 березня 2018 року він проходив службу в органах внутрішніх справ України та Національній поліції України, обіймаючи різні посади, останньою з яких була - старший слідчий Новоукраїнського районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області. Наказом відповідача від 31 березня 2018 року №130/ос позивач був звільнений зі служби в поліції з 31 березня 2018 року на підставі пункту 7 частини першої статті 77 Закону України «Про національну поліцію» за власним бажанням. Одноразову грошову допомогу при звільненні відповідач виплатив позивачу лише 27 квітня 2018 року, що підтверджується довідкою від 5 травня 2018 року №Г-52/28/01-18. Відтак, затримка розрахунку при звільненні позивача склала 27 календарних днів.

Також позивач зазначив, що у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні відповідач має сплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки до дня фактичного розрахунку відповідно до статей 116, 117 Кодексу законів про працю України (далі - «КЗпП України»). Одночасно позивач просив стягнути завдану моральну шкоду, оскільки несвоєчасний розрахунок поставив його у скрутне матеріальне становище, унеможливив нормальне існування його та членів сім`ї, що спричинило тяжкий психологічний стан і порушення звичайного способу життєдіяльності.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Кіровоградський окружний адміністративний суд рішенням від 4 липня 2018 року позов задовольнив частково, стягнув з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки виплати розрахунку при звільненні за період з 31 березня 2018 року до 27 квітня 2018 року в сумі: 8592,75 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Третій апеляційний адміністративний суд не погодився з рішенням суду першої інстанції, скасував його і прийняв нову постанову від 27 листопада 2018 року про відмову в позові. Апеляційний суд мотивував це тим, що виплата одноразової грошової допомоги здійснюється після звільнення, оскільки чинне законодавство не містить приписів щодо обов`язкової сплати вказаної допомоги у день звільнення особи зі служби. Одночасно зазначив, що виплата цієї грошової допомоги до повноважень роботодавця позивача - ГУНП в Кіровоградській області не входить, а здійснюється Національною поліцією України, тому немає підстав для застосування статей 116, 117 КЗпП України у спірних правовідносинах.

Короткий зміст вимог касаційних скарг та відзивів (заперечень)

У касаційній скарзі позивач просить скасувати повністю постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2018 року, і залишити повністю в силі рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 4 липня 2018 року.

Зокрема, скаржник зазначає, що апеляційний суд помилково розтлумачив норму статті 102 Закону України «Про національну поліцію», вказавши, що виплата одноразової грошової допомоги здійснюється після звільнення. Крім того, підтвердженням того, що виплата позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні входить саме до повноважень ГУНП в Кіровоградській області є, на думку позивача, сам факт виплати цієї грошової допомоги відповідачем 27 квітня 2018 року.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач просить відмовити у її задоволенні. Також зазначає, що проведені розрахунки з позивачем не у день його звільнення пов`язані з особливостями централізованого бюджетного фінансування ГУНП в Кіровоградській області та необхідністю замовляти й отримувати кошти від центрального органу виконавчої влади - Національної поліції України, що потребує певного часу. З цих підстав відповідач вважає, що не порушував права позивача, звертає увагу на те, що одноразова грошова допомога при звільненні виплачується в межах додатково виділених асигнувань Національною поліцією України, оскільки такі видатки взагалі не передбачені кошторисом ГУНП в Кіровоградській області.

Перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку, що касаційна скарга має бути задоволена.

II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач перебував на службі в органах внутрішніх справ України та Національної поліції України з 14 серпня 2001 року до 31 березня 2018 року.

Наказом відповідача від 31 березня 2018 року №130/ос позивач був звільнений зі служби в поліції з 31 березня 2018 року на підставі пункту 7 частини першої статті 77 Закону України «Про національну поліцію» за власним бажанням. Вислуга років позивача на день звільнення склала 16 років 7 місяців 16 днів.

27 квітня 2018 року відповідач виплатив позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні, що підтверджується довідкою від 5 травня 2018 року №Г-52/28/01-18 (тобто, через 27 календарних днів після звільнення).

Позивач з посиланням на те, що одноразову грошову допомогу йому не виплатили у день звільнення, звернувся до суду з позовом про стягнення з ГУНП в Кіровоградській області середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, а саме: з 31 березня 2018 року до 27 квітня 2018 року.

Вирішуючи спір суд першої інстанції дійшов висновку про те, що невиплата позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні у день звільнення є порушенням відповідачем вимог статті 116 КЗпП України, і, відповідно, підставою для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за весь час затримки до дня фактичного розрахунку за статтею 117 КЗпП України.

ІII. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)

Завданням адміністративного судочинства в силу частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - «КАС України») є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин першої, другої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 94 Закону України "Про Національну поліцію" обумовлено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Грошове забезпечення поліцейських Національної поліції також врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції».

Відповідно до пунктів 1, 2 цієї постанови грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Виплата грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ.

Згідно з пунктом 3 розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішні з справ України від 6 квітня 2016 року № 260, грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 23 розділу І вказаного Порядку поліцейським, які звільняються зі служби в поліції та в установленому порядку мають право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, нарахування такої допомоги здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер, та премій, установлених на день звільнення.

При цьому до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні не включається винагорода за безпосередню участь у воєнних конфліктах, антитерористичних операціях та інших заходах в умовах особливого періоду.

Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.

Однак, зазначеними нормативними актами не визначено порядку проведення розрахунку при звільненні зі служби в поліції. За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Статтею 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Частиною першою статті 117 КЗпП України зазначається, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

IV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Як встановлено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції 31 березня 2018 року у відповідності до наказу ГУНП у Кіровоградській області №130 о/с, тоді як, фактичний розрахунок, а саме виплату одноразової грошової допомоги проведено 27 квітня 2018 року.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов передчасного і необґрунтованого висновку щодо відмови в позові.

Слід зауважити, що непоширення норм Кодексу законів про працю України на рядовий і начальницький склад органів внутрішніх справ/поліції стосується саме порядку та умов визначення норм оплати праці (грошового забезпечення) та порядку вирішення спорів щодо оплати праці.

Питання ж відповідальності за затримку розрахунку при звільненні осіб рядового і начальницького складу (зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, які не є складовими заробітної плати (грошового забезпечення)) не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що визначає порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення.

В той же час такі питання врегульовані Кодексом законів про працю України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі №803/1212/16, від 19 квітня 2018 року у справі №806/1183/16, від 1 березня 2018 року у справі №806/1551/17, від 1 березня 2018 року у справі №806/1309/17, від 7 лютого 2018 року у справі №806/535/16.

Верховний Суд відхиляє посилання апеляційного суду на правову позицію, висловлену Верховним Судом у постанові від 25 липня 2018 року у справі №820/1134/17, оскільки вона містить інакші обставини, ніж у цій справі. Зокрема, у справі №820/1134/17 позивач за місяць до звільнення був призначений оперуповноваженим управління кримінальної поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області з іншим посадовим окладом, та звільнений з посади оперуповноваженого в особливо важливих справах управління внутрішньої безпеки в Харківській області Департаменту внутрішньої безпеки. Одночасно, позивач не надав до Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Харківській області необхідні дані - картковий рахунок і грошовий атестат (оскільки атестат знаходився у Департаменті внутрішньої безпеки Національної поліції України і позивач не скористався правом його витребування і надання компетентним органам для перерахування заробітної плати Управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Харківській області).

Верховний Суд приймає аргументи касаційної скарги про те, що сам факт виплати одноразової грошової допомоги при звільненні відповідачем 27 квітня 2018 року є підтвердженням того, що виплата позивачу цієї допомоги входить саме до повноважень ГУНП в Кіровоградській області.

Верховний Суд відхиляє доводи відповідача про особливості централізованого бюджетного фінансування ГУНП в Кіровоградській області та необхідність замовляти й отримувати кошти від центрального органу виконавчої влади - Національної поліції України, що потребує певного часу. Вказані обставини не є підставою для звільнення роботодавця від відповідальності за затримку розрахунку при звільненні, передбачену статтею 117 КЗпП України.

За наведеного правового регулювання й обставин справи Верховний Суд констатує, що суд апеляційної інстанції допустив порушення норм матеріального і процесуального права, що призвело до скасування законного рішення суду першої інстанції.

Відповідно до статті 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Отож, касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції - скасуванню із залишенням в силі судового рішення суду першої інстанції повністю.

З огляду на результат касаційного розгляду й відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з розглядом справи в суді касаційної інстанції, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 352, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2018 року у справі №811/1536/18 скасувати повністю і залишити в силі рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 4 липня 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Н.М. Мартинюк

Судді А.В. Жук

Ж.М. Мельник-Томенко