Справа № 400/3034/18
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2019-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/3034/18
Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Турецької І.О.

суддів Стас Л.В., Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮГ-РЕГІОН ПЛЮС» до Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У грудні 2018 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮГ-РЕГІОН ПЛЮС» (далі ТОВ «ЮГ-РЕГІОН ПЛЮС») звернулось до суду першої інстанції з позовом до Головного управління ДФС у Миколаївській області (далі ГУ ДФС у Миколаївській області) в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 16 листопада 2018 року:

- № 0, яким збільшена сума грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 262 470 грн. та застосовані штрафні санкції в сумі 65 617,50 грн.;

- № 0, яким зменшена сума від`ємного значення за червень 2018 року на суму 356 911 грн.;

- № 0, яким збільшена сума грошового зобов`язання з податку на прибуток в сумі 568 571 грн. та застосовані штрафні фінансові санкції на суму 142 007,75 грн.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «ЮГ-РЕГІОН ПЛЮС» посилається на помилковість висновків контролюючого органу про нереальність господарських операцій з контрагентом ТОВ «ЕКО-БЕКОН».

Так, наполягаючи на тому, що правочини між ним та його контрагентом відбулись, позивач вказує на первинні документи бухгалтерського та податкового обліку, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій та відповідності їх дійсному економічному змісту.

Також, на думку ТОВ «ЮГ-РЕГІОН ПЛЮС», обвинувальний вирок суду щодо директора ТОВ «ЕКО-БЕКОН» за статтею 205 Кримінального кодексу України (фіктивне підприємництво) не є безумовною підставою для висновку про порушення позивачем податкового законодавства, оскільки частина 6 статті 78 КАС України розповсюджується лише на особу щодо якої постановлено відповідний вирок.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року позов задоволено частково.

Суд визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення від 16.11.2018 року №0, яким зменшено суму від`ємного значення за червень 2018 року на суму 356 911 грн..

Судом частково були визнані протиправними та скасовані податкові повідомлення - рішення від 16.11.2018 р.:

- № 0 на суму податкового зобов`язання - 112 119,00 грн. та на суму штрафних санкцій - 28 029,75 грн.

- № 0 на суму податкового зобов`язання - 112 500,00 грн. та на суму штрафних санкцій - 28 125,00 грн.

Суд відмовив у задоволенні вимог про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень від 16.11.2018 року № 0 на суму податкового зобов`язання 150 351,00 грн. та за штрафними санкціями 37 587,75 грн. та № 0 на суму податкового зобов`язання 456 071,00 грн. та за штрафними санкціями 113 882,75 грн відмовив.

Задовольняючи позовні вимоги в частині правовідносин, які існували між позивачем та ТОВ «ЕКО-БЕКОН» в період до 02.10.2017 року, суд першої інстанції виходив із того, що наявні первинні документи бухгалтерського та податкового обліку, підтверджують фактичне здійснення господарських операцій між даними суб`єктами господарювання.

Однак, на думку суду, після вказаного періоду, у зв`язку з тим, що директором та засновником ТОВ «ЕКО-БЕКОН» став ОСОБА_1 , якого засудили за ч.1 ст. 205 Кримінального кодексу України (фіктивне підприємництво), дане підприємство набуло статусу фіктивного.

Суд першої інстанції, спираючись на висновки Верховного Суду, викладених в судових рішеннях, вважав, що статус фіктивного підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю, а тому господарські операції щодо такого підприємства не можуть бути легалізовані навіть за умови формального підтвердження документами бухгалтерського обліку.

Слід відзначити, що суд першої інстанції вважаючи правильним зменшення контролюючим органом від`ємного значення за червень 2018 року на суму 356 911 грн., позаяк воно сформовано на підставі податкового кредиту по накладних, підписаних особою, яка визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення за фіктивне підприємництво, скасував, прийняте з цього приводу, податкове повідомлення-рішення № 0.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального права, ГУ ДФС у Миколаївській області просить його скасувати, в частині задоволення позову, та ухвалити нове рішення про відмову в його задоволенні.

В обґрунтування апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не спростував його доводи про відсутність у ТОВ «ЕКО-БЕКОН» фактичної можливості здійснення господарської діяльності.

Водночас проведеним аналізом податкової звітності ТОВ «ЕКО-БЕКОН» встановлена відсутність управлінського та технічного персоналу, виробничих активів, трудових ресурсів, виробничого і торгівельного обладнання, транспортних засобів. Наведене, свідчить про фіктивність укладених угод, а первинні документи, в такому випадку, не можуть свідчити про реальність придбання товару.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

У зв`язку з неприбуттям у судове засідання, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового засідання учасників справи, ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2019 року, розгляд справи продовжено в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог статті 311 КАС України.

Фактичні обставини справи.

Одним з видів діяльності ТОВ «ЮГ-РЕГІОН ПЛЮС» є виробництво м`яса.

ГУ ДФС у Миколаївській області проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «ЮГ-РЕГІОН ПЛЮС» за період діяльності з 01.01.2015 року по 30.06.2018 року, в тому числі з питання своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість, валютного та іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

05.11.2018 року, за результатами проведеної перевірки, контролюючим органом складений акт, яким встановлені порушення:

- п.44.1, п.44.2 ст. 44, пп. 134.1.1 п.134.1 ст. 134, п.135.1 ст. 135 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток, на загальну суму 568 571,00 грн.;

- п.185.1 ст. 185, ст. 187.1, ст. 187, п.188.1 ст. 188, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст. 198, п.200.1, п.200.2 ст. 200 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 262 470,00 грн., а також до зменшення від`ємного значення з вказаного податку на суму 356 911 грн. за червень 2018 року.

Підставами для висновку про наявність в діях товариства порушень податкового законодавства слугували наступні фактичні обставини.

30 серпня 2017 року позивач (Покупець) та ТОВ «ЕКО-БЕКОН» (Постачальник) уклали договір поставки №300817/1, відповідно до якого Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця, а останній зобов`язується прийняти у власність та оплатити товар м`ясо яловиче І категорії у напівтушах заморожене. Строк дії договору до 31 грудня 2017 року.

Указаний договір з боку ТОВ «ЕКО-БЕКОН» підписаний директором ОСОБА_2 І ОСОБА_3 .,

Посадовим особам контролюючого органу для проведення перевірки ТОВ «ЮГ-РЕГІОН ПЛЮС» надало: видаткові та податкові накладні на постачання м`яса, рахунки-фактури, виписані ТОВ «ЕКО-БЕКОН» від 30.08.2017 року, які підписані директором ОСОБА_4 , від 11 та 12 грудня 2017 року, підписані директором ОСОБА_1 (т.1 а.с.112-113, 122, 127-128, 134).

До того ж був наданий договір оперативної оренди транспортного засобу від 05.09.2017 року, укладений між позивачем (Орендар) та ПП «Євро-Юг» (Орендодавець).

Згідно даного договору оперативної оренди транспортного засобу Орендар приймає від Орендодавця в платне користування наземний транспорт MAN TGA18/440 ВЕ 8404 ВХ та спеціалізованого напівпричіпа Н/ПР рефрижератор Е марки SCHMITZ SKO 24L НОМЕР_1 , за користування якого орендар вносить плату в розмірі 3000 грн. щоквартально, з 01.10.2017 року.

Товарно-транспортні накладні, відповідно до яких транспортування м`яса здійснювалось власними силами та залученими перевізниками.

Розрахунки між сторонами проводились у безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями.

12.04.2018 року Корольовським районним судом м. Житомира проголошено обвинувальний вирок (справа №296/2289/18), в рамках розгляду матеріалів кримінального провадження № 0000012 за ч.1 ст. 205 Кримінального кодексу України «Фіктивне підприємництво», щодо директора та засновника ТОВ «ЕКО-БЕКОН» ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 205 КК України (фіктивне підприємництво).

У даному вироку зазначено, що ОСОБА_1 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин: 02 жовтня 2017 року придбав суб`єкт підприємницької діяльності без мети проведення господарської діяльності. Самостійно підприємницьку діяльність не здійснював, угоди фінансового характеру не укладав, печаткою підприємства не користувався. Реквізити підприємства використовувались для прикриття незаконної діяльності, пов`язаної з проведенням безтоварних операцій.

За наведених обставин, в акті перевірки зроблений акцент, що з моменту перереєстрації ТОВ «ЕКО-БЕКОН» на ОСОБА_1 (02.10.2017), його фінансова-господарська діяльність здійснюється поза правовим полем та спрямована на здійснення операцій, пов`язаних із наданням податкової вигоди і ухилення від оподаткування іншим суб`єктам господарської діяльності.

За результатами перевірочних заходів, контролюючий орган 16 листопада 2018 року прийняв наступні податкові повідомлення-рішення:

№ 0, яким збільшена сума грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 262 470 грн. та застосовані штрафні санкції в сумі 65 617,50 грн.;

- № 0, яким зменшена сума від`ємного значення за червень 2018 року на суму 356 911 грн.;

- № 0, яким збільшена сума грошового зобов`язання з податку на прибуток в сумі 568 571 грн. та застосовані штрафні фінансові санкції на суму 142 007,75 грн.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляційної скарги і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що є підстави для часткового задоволення апеляції та зміни рішення суду, з огляду на наступне.

Стаття 44 Податкового кодексу України встановлює вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності.

Пункт 44.1. даної статті, зокрема встановлює, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Виходячи з вимог п.2 ст. 3 вказаного Закону бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також п.1.2 ст. 1, п.2.1 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995 р., відповідно до якого первинні документи це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку.

Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа. Наказ Положення, Мінфін, від 31.12.1999, № 318.

Пункт 7 «Положення (стандарту) бухгалтерського обліку», затвердженого наказом Мінфіну від 31.12.1999 р. № 318 унормовує, що витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені.

Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Підпункт 134.1. встановлює, що об`єктом оподаткування є, зокрема, прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Порядок формування податкового кредиту регламентується статтею 198 Податкового кодексу України.

Статтею 135 Податкового кодексу України встановлено, що базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Відповідно до п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно з п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Відповідно до пункту 198.3 цієї ж статті Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 Податкового кодексу України, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з п.200.1, п.200.2 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Таким чином, витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарських операцій, які є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши рух активів у процесі здійснення господарської операції, що відбулася 30.08.2017 року, вважає, що позивачем доведено реальність її здійснення, діяльність позивача відповідає меті придбаного товару.

Факт виконання зазначеної господарської операції підтверджується копіями первинних документів, які складені з дотриманням законодавчо передбачених вимог, містять опис господарської операції та усі необхідні реквізити.

Надані позивачем первинні документи не мають дефектів щодо форми, змісту або пошкодження, які б зумовили втрату ними юридичної сили і доказовості, тобто оформлені відповідно до чинного законодавства України.

Апелянт, заперечуючи проти фактичного здійснення господарської операції, що відбулася 30.08.2017 року, між позивачем та ТОВ «ЕКО-БЕКОН» стверджує про відсутність, у останнього, управлінського та технічного персоналу, виробничих активів, трудових ресурсів, виробничого обладнання, транспортних засобів і торгівельного обладнання для провадження господарської діяльності. На його думку, наявна первинна бухгалтерська документація, за умови фактичної нереальності господарської операції, не може свідчити про дотримання платником податків вимог податкового законодавства.

Колегія суддів, не поділяючи такий довід вважає наступне.

Твердження суб`єкта владних повноважень про неспроможність ТОВ «ЕКО-БЕКОН» здійснювати господарську діяльність, нічим не підтверджені.

В акті перевірки відсутні відомості про те, який вид господарської діяльності здійснює даний контрагент, тому важко надати оцінку його спроможності виконувати взяті на себе зобов`язання за відповідним договором на поставку м`яса.

Так, відсутні відомості чи ТОВ «ЕКО-БЕКОН» виробляє м`ясо, чи є посередником у продажу такого товару.

В апеляційній скарзі, контролюючий орган вказує, що висновок про неможливість ТОВ «ЕКО-БЕКОН» виконати свої договірні зобов`язання, зроблені на підставі аналізу його податкової звітності.

Проте, які документи вивчалися при проведенні такого аналізу ані в акті перевірки, ані в апеляційній скарзі не зазначено.

На думку колегії суддів, недобросовісність платника податків має бути встановлена безумовними та однозначно розтлумаченими доказами.

Слід додати, що чинне законодавство не ставить умову виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, наявності чи відсутності основних фондів.

Окрім того, відсутність у контрагента трудових ресурсів та виробничих потужностей для самостійного виконання договірних зобов`язань, не свідчить про неможливість виконати відповідну поставку товару та не є підставою для виключення з податкового обліку, саме з цих мотивів, витрат на оплату товару, у тому числі й по ПДВ. Адже судовий контроль не призначений перевіряти економічну доцільність рішень, що приймаються суб`єктами господарювання, які у сфері господарської діяльності наділені самостійністю та широкою дискрецією (зокрема, при виборі контрагентів, вирішенні питання щодо необхідності залучення третіх осіб до виконання своїх господарських зобов`язань тощо).

До того ж, відсутність управлінського та технічного персоналу не може свідчити про відсутність адміністративно-господарських можливостей на виконання взятих на себе зобов`язань, оскільки наведені обставини не позбавляють суб`єкта господарювання можливості здійснювати посередницьку діяльність, залучати виробничі та трудові ресурси інших суб`єктів господарювання для виконання зобов`язань по укладених ним договорах.

Колегія суддів також вважає, що ключова обставина, з якою податковий орган пов`язує фіктивний характер спірних господарських операцій, була перевірена та отримала належну оцінку судом першої інстанції. Такою обставиною є вирок суду щодо директора ТОВ «ЕКО-БЕКОН» ОСОБА_1 , якого визнано винним у фіктивному підприємництві та встановлено, що вказана особа 02 жовтня 2017 року придбала суб`єкт підприємницької діяльності без мети проведення господарської діяльності.

А тому, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що до 02 жовтня 2017 року господарська діяльність ТОВ «ЕКО-БЕКОН» була законною та угода по придбанню 30.08.2017 року товару є реальною, яка підтверджена належно оформленою первинною документацією.

Оскільки судове рішення оскаржено лише в частині задоволених позовних вимог, суд апеляційної інстанції не надає оцінки господарським операціям вчиненим після 02 жовтня 2017 року.

Переходячи до підстав для зміни рішення суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції, в мотивувальній частині зазначено про правомірність, прийнятого контролюючим органом податкового повідомлення-рішення №0, яким ТОВ «ЮГ-РЕГІОН ПЛЮС» зменшено суму від`ємного значення за червень 2018 року на суму 356 911 грн., адже, на думку суду, воно сформовано на підставі податкового кредиту з придбання у грудні 2017 року товару від ТОВ «Еко-Бекон» по податкових накладних, підписаних особою, яку визнано винною у фіктивному підприємництві.

Водночас у резолютивній частині рішення, суд визнав податкове повідомлення-рішення №0 про зменшення суми від`ємного значення за червень 2018 року на суму 356 911 грн. протиправним та скасував його.

Невідповідність мотивувальної частини судового рішення суду першої інстанції його резолютивної частині є підставою для його зміни, адже це є порушенням норм процесуального права.

Досліджуючи правомірність прийняття вказаного податкового повідомлення - рішення, колегія суддів дійшла висновку, що воно має бути визнано протиправним та скасованим, з огляду на таке.

Розрахунок спірного рішення, наданий відповідачем, не містить детального опису, яким чином контролюючий орган встановив, що завищення від`ємного значення з ПДВ в сумі 356 911 грн. відбулось саме на підставі придбання товару у ТОВ «Еко-Бекон» за період грудень 2017 року та на підставі податкових накладних, підписаних особою, яку визнано винною у фіктивному підприємництві.

Варто зауважити, що фіскальний орган пропонує принцип хронології формування суми від`ємного значення: податкові зобов`язання поточного періоду погашаються сумою від`ємного значення починаючи з найбільш давнього.

Сума від`ємного значення, що розрахована згідно з п. 200.1 ст. 201 Податкового кодексу України, відображається у додатку 2 до декларації з ПДВ «Довідка про суму від`ємного значення звітного (податкового періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду» та у додатку 3 до податкової декларації з податку на додану вартість «Розрахунок суми бюджетного відшкодування».

Деталізація від`ємного значення різниці між податковими зобов`язаннями і податковим кредитом, яка переноситься до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, здійснюється лише в частині періодів її виникнення.

Такі дані відображаються в додатку 2 (Д2). При заповненні як додатка 2 (Д2), так і таблиці 2 додатка З (ДЗ) доцільно застосовувати принцип хронології формування від`ємного значення, згідно з яким податкові зобов`язання поточного (звітного) періоду зменшуються на суму податкового кредиту у хронологічному порядку його виникнення від найдавнішого до найновішого.

З огляду на це у графі 2 таблиці 2 додатка З (ДЗ) рекомендується вказувати індивідуальний податковий номер контрагента, за рахунок якого виникла сума від`ємного значення, виходячи з хронології її виникнення, починаючи зі звітного періоду, який є найближчим до дати подання декларації (найновіший звітний період) та закінчуючи найбільш давнім звітним періодом. Тобто спочатку доцільно відображати «найновішу» щодо звітного періоду подання декларації з ПДВ суму від`ємного значення ПДВ.

Водночас в акті перевірки відсутня деталізація від`ємного значення ТОВ «ЮГ-РЕГІОН ПЛЮС» по контрагентах, за період, що підлягав перевірці, а саме: з 01.09.2015 року по 30.06.2018 року.

За таких обставин справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції, на підставі статті 317 КАС України, належить змінити, шляхом виключення з його мотивувальної частини висновку щодо правомірності податкового повідомлення-рішення № 0, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «ЮГ-РЕГІОН ПЛЮС» зменшено суму від`ємного значення за червень 2018 року на суму 356 911 грн.

Відповідно до ч.4 ст.317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Миколаївській області задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮГ-РЕГІОН ПЛЮС» до Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень змінити.

Виключити з його мотивувальної частини висновки щодо правомірності податкового повідомлення-рішення № 0, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «ЮГ-РЕГІОН ПЛЮС» зменшено суму від`ємного значення за червень 2018 року на суму 356 911 грн.

В іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Доповідач суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя Л.П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 29.10.2019 року.