Справа № 813/2925/16
Суддя: Соколов В.М.
Дата ухвалення: 2019-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України

25 жовтня 2019 року
Київ

справа №813/2925/16
адміністративне провадження №К/9901/17914/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Соколова В.М.,
суддів: Єресько Л.О., Загороднюка А.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу адвоката Безбородька Тараса Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2017 року (судді Глушко І.В., Большакова О.О., Гуляк В.В.) у справі № 813/2925/16 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 (далі - в/ч НОМЕР_1 ) про визнання дій протиправними та стягнення додаткової грошової винагороди,

УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
У вересні 2016 року позивачі звернулися до Львівського окружного адміністративного суду з позовом, у якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просили:
- визнати протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати щомісячної грошової винагороди, нарахованої відповідно до вимог наказу Міністра оборони України (далі МОУ) від 05 грудня 2012 року №825 «Про внесення змін до Інструкції про розміри і порядок виплат військовослужбовцям, які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил України та льотного складу» ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у розмірі 1 відсотку за період з 24 жовтня 2012 року по 31 березня 2013 року;
- зобов`язати в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 різницю між фактично виплаченою та 100 відсотковою щомісячною додатковою грошовою винагородою, нарахованою відповідно до вимог наказу МОУ від 05 грудня 2012 року №825 «Про внесення змін до Інструкції про розміри і порядок виплат військовослужбовцям, які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил України та льотного складу» за період з 24 жовтня 2012 року по 10 січня 2014 року у розмірі 65 746,74 грн (кожному);
- стягнути з в/ч НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1208,66 грн (кожному).
На обґрунтування своїх вимог позивачі зазначили, що виплата додаткової щомісячної грошової винагороди у розмірі 1 відсотку не є належним виконанням відповідачем наказу МОУ від 05 грудня 2012 року №825 «Про внесення змін до Інструкції про розміри і порядок виплат військовослужбовцям, які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил України та льотного складу» (далі наказ МОУ від 05 грудня 2012 року №825), яким визначено виплату такої винагороди у розмірі 100 відсотків. Такі дії (невиплата 99 відсотків грошової винагороди) порушують їх законні права та інтереси, свідчать про недотримання відповідачем чинного законодавства, зокрема, вимог пунктів 2, 10 Інструкції про розміри і порядок виплат військовослужбовцям, які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил України та льотного складу Збройних Сил України, затвердженої наказом МОУ від 15 листопада 2010 року №595 (у редакції оскаржуваного наказу №825).
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2016 року адміністративний позов задоволено повністю.
Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2017 року, яка є предметом даного касаційного оскарження, скасовано рішення суду першої інстанції, а провадження у справі закрито, на підставі пункту 4 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України у редакції до 15 грудня 2017 року).
Постановляючи зазначене рішення про закриття провадження у справі, апеляційний суд виходив з того, що є така, що набрала законної сили, постанова суду (справа №813/8158/13-а) з того самого спору і між тими самими сторонами.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги
Не погоджуючись з ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2017 року, позивачі подали касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просять скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2016 року.
В обґрунтування вимог касаційної скарги її заявники зазначають, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для закриття провадження у справі згідно пункту 4 частини першої статті 157 КАС України (у редакції до 15 грудня 2017 року).
Зокрема посилаються на те, що хоча сторони у справі ті ж самі, що в іншій судовій справі №813/8158/13-а з якою вони звертались щодо виплати належної їм щомісячної грошової винагороди, проте вимоги, предмет та підстави позову є відмінними.
Позиція інших учасників справи
У (запереченні) відзиві на касаційну скаргу відповідач просить залишити її без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки вважає доводи скаржників безпідставними, а ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2017 року такою, що прийнята з додержанням норм процесуального права.
Рух касаційної скарги
Суддя Вищого адміністративного суду України ухвалою від 10 травня 2017 року відкрив провадження у справі за касаційною скаргою адвоката Безбородька Т.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2
15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі Закон № 2147-VIII), яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі КАС України) викладено в новій редакції.
Підпунктом 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
У лютому 2018 року касаційну скаргу позивачів передано на розгляд Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад судової колегії: Білоус О.В.(суддя-доповідач), ОСОБА_4 , Стрелець Т.Г.
05 червня 2019 року відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, який здійснено на підставі розпорядження від 31 травня 2019 року № 560/0/78-19, у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача: Білоуса О.В. (рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 20 травня 2019 року № 14), визначено новий склад суду: Соколов В.М. головуючий суддя, Єресько Л.О., Загороднюк А.Г.
Оцінка висновків суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи
Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
За нормами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 157 КАС України (в редакції чинній на час подання адміністративного позову) суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду з того самого спору і між тими самими сторонами.
Таким чином, достатньою та необхідною підставою для закриття провадження у справі з зазначених вище підстав є одночасна сукупність наступних умов: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); остаточне вирішення тотожного спору постановою чи ухвалою, яка перешкоджає повторному зверненню до суду (про відмову у відкритті провадження чи закриття провадження); набрання судовим рішенням в іншій справи законної сили.
Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги з тих же підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, у жовтні 2013 року, зокрема, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звертались до суду з позовом до в/ч НОМЕР_1 , у якому просили визнати незаконними дії (бездіяльність) відповідача щодо ненарахування та невиплати їм додаткової щомісячної грошової винагороди.
Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 10 січня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 травня 2014 року у справі №813/8158/13-а, визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та виплати ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 додаткової щомісячної грошової винагороди відповідно до вимог наказу МОУ від 05 грудня 2012 року №825 «Про внесення змін до Інструкції про розміри і порядок виплати військовослужбовцям, які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил України та льотного складу Збройних Сил України» та зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 додаткову щомісячну грошову винагороду відповідно до вимог наказу МОУ від 05 грудня 2012 року №825 «Про внесення змін до Інструкції про розміри і порядок виплати військовослужбовцям, які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил України та льотного складу Збройних Сил України» з 24 жовтня 2012 року.
Рішення суду апеляційної інстанції, відповідно до статті 254 КАС України (у редакції чинній до 15 грудня 2017 року), набрало законної сили.
Таким чином, предметом спору у справі №813/8158/13-а фактично є бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати позивачам додаткової щомісячної грошової винагороди.
Разом з тим, предмет позову у даній справі (№ 813/2925/16) є іншим.
Так, зі змісту нового адміністративного позову вбачається, що спірними є дії в/ч НОМЕР_1 щодо виплати позивачам вказаної додаткової щомісячної грошової винагороди у розмірі 1% та зобов`язання виплатити різницю цієї винагороди у розмірі між фактично виплаченою та 100 відсотковою.
Тобто, порівняльний аналіз предметів позовів дає підстави вважати, що у первісному позові позивачі оскаржували бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо невиконання наказу МОУ від 05 грудня 2012 року №825, тоді як у новій справі предметом позову є дії в/ч НОМЕР_1 щодо правильності (повноти) виконання цього ж наказу.
Таким чином, з метою відновлення порушеного права, зазначені обставини (бездіяльність в/ч НОМЕР_1 ) спонукали позивачів повторно звернутись до в/ч НОМЕР_1 для проведення виплати додаткової щомісячної грошової винагороди у повному розмірі.
Вищевказане свідчить, що предмет позову у новій справі (№ 813/2925/16) та у первісній справі (№813/8158/13-а) не співпадають, а тому відсутні ознаки наявності того самого спору у цій справі, та у справі, яка розглядалася.
При цьому, колегія суддів Верховного Суду виходить з того, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 157 КАС України (у редакції чинній до 15 грудня 2017 року), тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Відмінність хоча б в одному із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду зацікавлених осіб за вирішенням спору і не дає суду підстав закривати провадження у справі.
За такого правового регулювання спірних правовідносин та враховуючи обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для закриття провадження у даній адміністративній справі в розумінні положень пункту 4 частини першої статті 157 КАС України (у редакції чинній до 15 грудня 2017 року) відсутні.
Згідно з частиною першою статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
Колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду апеляційної інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права в частині встановлення обставин справи, а тому наявні підстави для її скасування з направленням справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Висновки щодо розподілу судових витрат
З огляду на результат касаційного розгляду, витрати понесені у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції не розподіляються.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 356, 359 КАС України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу адвоката Безбородька Тараса Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.
Ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2017 року скасувати, справу № 813/2925/16 направити до Восьмого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.М. Соколов
Л.О. Єресько

А.Г. Загороднюк ,
Судді Верховного Суду