Справа № 140/2937/19
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2019-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

28 жовтня 2019 року ЛуцькСправа № 140/2937/19

Суддя Волинського окружного адміністративного суду Каленюк Ж.В., вивчивши позовну заяву Адміністрації Державної прикордонної служби України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі,

ВСТАНОВИВ:

Адміністрація Державної прикордонної служби України звернулася з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат у сумі 89228,52 грн., пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі. Одночасно позивач зазначив про необхідність залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Національну академію Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року позовну заяву було залишено без руху на підставі положень частин першої, другої статті 169, частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та позивачу встановлено десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху подати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, у якій вказати інші підстави для його поновлення з підтвердженням належними доказами, ніж ті, що були вказані у позовній заяві.

21 жовтня 2019 року до суду надійшла заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в обґрунтування якої представник позивача Косміна Д.В . зазначив, що наказом ректора Національної академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького від 05 вересня 2019 року №625-ос він був зарахований у списки особового складу та призначений на посаду старшим юрисконсультом групи правового забезпечення. На нього було покладено обов`язки щодо звернення до суду з питань відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання в Національній академії Державної прикордонної служби України імені Б. Хмельницького, та йому особисто як представнику Адміністрації Державної прикордонної служби України про те, що дана категорія спорів підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства, стало відомо лише у вересні 2019 року. Зазначає, що після отримання 24 вересня 2019 року ухвали від 04 вересня 2019 року про повернення позовної заяви у справі №140/2444/19 за позовом Адміністрації Державної прикордонної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Національна академія Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта у вищому навчальному закладі, повторно з позовною заявою до суду звернувся 25 вересня 2019 року. Відтак, вважає таку причину пропуску звернення до суду поважною та просить поновити строк звернення до суду.

Заява позивача про поновлення строку звернення до суду з даним позовом задоволенню не підлягає з таких мотивів і підстав.

Вимоги позовної заяви про стягнення з ОСОБА_1 витрат у сумі 89228,52 грн. обґрунтовані тим, що відповідно до наказу начальника 6 прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби від 26 квітня 2019 року №209-ос припинено (розірвано) контракт та звільнено з військової служби лейтенанта ОСОБА_1 за підпунктом "ж" пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем), а тому останній зобов`язаний відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням як курсанта у навчальному закладі - Національній академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького. Остаточною датою закінчення проходження військової служби відповідачем вважається 08 травня 2019 року.

Частиною десятою статті 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" передбачено, що курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 та підпунктів "д", "е", "є", "ж", "з" пункту 2 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Також відповідно до приписів частини 7 Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року №964, у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.

Отже, правовідносини у даному випадку пов`язані із проходженням відповідачем військової служби, що є публічною, а спір хоч і виник після звільнення особи, однак стосується відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвело до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних із утриманням у навчальному закладі.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина п`ята статті 122 КАС України).

Законодавче обмеження строку звернення до суду, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Перебіг строку звернення до суду із даним позовом для позивача розпочався 09 травня 2019 року, однак позивач звернувся до суду лише 25 вересня 2019 року (день, коли позовну заяву здано на пошту). Позивач не заперечує факт пропуску місячного строку звернення до суду з цим позовом. У позовній заяві позивач причини пропуску цього строку обґрунтовував зміною юрисдикції даної категорії справ - із цивільної на адміністративну відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №804/285/16, а про даний факт йому стало відомо у вересні 2019 року.

За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі №205/8482/15-ц зміна правил щодо юрисдикції є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Разом з тим, залишаючи позовну заяву без руху, в ухвалі від 07 жовтня 2019 року було звернуто увагу, що позивач вперше звертався з аналогічним позовом 05 серпня 2019 року, тому про необхідність звернення з даним позовом саме до адміністративного суду йому було відомо значно раніше, ніж він зазначив у позовній заяві.

На момент, з яким у даній справі пов`язано початок перебігу строку звернення до суду із даним позовом (09 травня 2019 року), правова позиція стосовно вирішення спорів такої категорії в порядку адміністративного судочинства висловлена у рішенні Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №804/285/16, а сам факт обізнаності позивача із цим рішенням не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Також позивач не надав суду доказів того, що він через правову необізнаність звертався з таким позовом до суду в порядку цивільного судочинства та йому було відмовлено у відкритті провадження з тих підстав, що спір належить розглядати за правилами адміністративного, а не цивільного судочинства.

Таким чином, ці доводи позивача є необґрунтованими.

Не є поважними і причини пропуску строку звернення до суду з позовом, вказані в заяві, поданій на виконання ухвали судді про залишення позовної заяви без руху від 07 жовтня 2019 року. Посилання на ту обставину, що представник позивача Косміна Д.В. призначений старшим юрисконсультом групи правового забезпечення 05 вересня 2019 року та позов ним подано 25 вересня 2019 року - відразу після надходження ухвали судді від 05 вересня 2019 року у справі №140/2444/19 про повернення позовної заяви не свідчить про поважність причин пропуску строку звернення до суду за весь період - з 10 червня 2019 року по 25 вересня 2019 року та не може вважатися об`єктивно непереборною обставиною, яка створювала перешкоди для звернення позивача до адміністративного суду із даним позовом. До того ж, як свідчать дані автоматизованої системи "Діловодство спеціалізованого суду" відповідно до повідомлення про вручення (отримання) документів Адміністрація Державної прикордонної служби України ухвалу судді від 04 вересня 2019 року у справі №140/2444/19 отримала 09 вересня 2019 року.

Суду не надано доказів, які б свідчили про те, що позивач вчиняв дії для вирішення спору протягом усього часу його існування перед зверненням до суду.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким критеріям: існують обставини, які унеможливлювали або ускладнили вчинення процесуальних дій у визначений законом строк і створювали об`єктивні перешкоди для звернення до суду; ці обставини є об`єктивними і не залежали від волі особи, яка пропустила строк; ця причина виникла протягом строку, який пропущено; ці обставини підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості, тобто, існували такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та підтверджені належними доказами.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 30 вересня 2019 року у справі №340/685/19, від 10 жовтня 2019 року у справі №140/721/19 за позовами Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта у вищому навчальному закладі.

Відтак, наведені у заяві причини пропуску строку звернення до суду є неповажними, інших підстав для поновлення строку судом не встановлено.

Статтею 123 КАС України визначено наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду.

Так частиною першої зазначеної статті передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею в заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частина друга статті 123 КАС України).

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Таким чином, оскільки наведені у позовній заяві та заяві обставини пропуску строку звернення до суду визнані неповажними, інших підстав для поновлення строку судом не встановлено, тому позовна заява Адміністрації Державної прикордонної служби України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, підлягає поверненню.

Керуючись статтями 122, 123, пунктом 9 частини четвертої, частинами п`ятою - восьмою статті 169, статтями 248, 294 КАС України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Адміністрації Державної прикордонної служби України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, разом із позовною заявою і доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання

Суддя Ж.В. Каленюк