Справа № 560/2420/19
Суддя: Матущак В.В.
Дата ухвалення: 2019-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/2420/19
РІШЕННЯ

іменем України

25 жовтня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Матущака В.В. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправним та скасування відмови, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

Кулько Олександр Васильович звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Київській області (далі - ГУ НП у Київській області), в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати відмову ГУ НП у Київській області, яка оформлена листом №29/к-226 від 26.04.2019 у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію";

- зобов`язати ГУ НП у Київській області призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що до 11.02.2016 працював на посаді заступника начальника Хмельницького районного відділення поліції Хмельницького відділу поліції ГУ НП у Хмельницькій області.

09.02.2016 Військово-лікарською комісією ДУ "ТМО МВС України по Хмельницькій області" здійснено медичний огляд ОСОБА_1 , в ході якого позивачу встановлене захворювання пов`язане з проходженням служби в ОВС.

11.02.2016 позивач був звільнений з посади заступника начальника Хмельницький РВП ХВП ГУНП у Хмельницькій області через хворобу на підставі пункту 2 частини 1 статті 77 Закону України "Про національну поліцію".

Позивач звернувся до Головного управління національної поліції в Київській області (за останнім місцем роботи) із заявою (рапортом) щодо виплати йому одноразової грошової допомоги.

Листом ГУ НП в Київській області позивачу відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги, у зв`язку з тим, що статтею 97 Закону України "Про Національну поліцію" не передбачено виплату одноразової грошової допомоги звільненим за пунктом 8 частини 2 статті 77 у зв`язку із переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій) та групу інвалідності ОСОБА_1 встановлено 19.02.2016, тобто раніше дати звільнення.

Позивач вважає, що таке рішення відповідача про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із визначенням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним служби в органах поліції, є протиправним та порушує його права.

Відповідач позов не визнав та подав відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що під час розгляду заяви ОСОБА_1 та прийняття відмови у виплаті одноразової грошової допомоги, діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та статтями 97, 99 Закону України "Про Національну поліцію", наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4, тому немає правових підстав для задоволення позову.

Додатковою підставою відсутності права позивача на одноразову грошову допомогу вказує на той факт, що позивач не реалізував право на отримання ОГД у відведений для цього Законом України "Про національну поліцію" строк, тобто протягом трьох років.

Враховуючи викладене, просить відмовити у задоволенні позову.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Відповідно до ухвали від 27.08.2019 суд відкрив провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

ОСОБА_1 до 11.02.2016 працював на посаді заступника начальника Хмельницького районного відділення поліції Хмельницького відділу поліції Головного управління національної поліції (далі - Хмельницький РВП ХВП ГУНП у Хмельницькій області).

Військово-лікарською комісією ДУ "ТМО МВС України по Хмельницькій області" 09.02.2016 за розпорядженням начальника УКЗ ГУНП України в Хмельницькій області було здійснено медичний огляд ОСОБА_1 . В ході даного огляду останньому було встановлено захворювання пов`язане з проходженням служби в ОВС, що підтверджуються свідоцтвом про хворобу №15 від 09.02.2016.

Відповідно до Наказу "По особовому складу" №12 о/с від 11.02.2016 ОСОБА_1 був звільнений з посади заступника начальника Хмельницький РВП ХВП ГУНП у Хмельницькій області через хворобу на підставі пункту 2 частини 1 статті 77 Закону України "Про національну поліцію".

Після звільнення у зв`язку із хворобою, особова справа позивача була направлена до ГУНП в Київській області за вих. № 27 дск/121/12/2017 від 21.02.2017 для поновлення на службі в поліції на посаді інспектора полку "Миротворець" ГУНП в Київській області, де позивач до цього часу проходить службу.

ОСОБА_1 звернувся до ГУ НП в Київській області (за останнім місцем роботи) із заявою (рапортом) щодо виплати йому одноразової грошової допомоги.

Листом ГУНП в Київській області №29/к-226 від 26.04.2019 позивачу відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги, мотивувавши тим, що статтею 97 Закону України "Про Національну поліцію" не передбачено виплату одноразової грошової допомоги звільненим за пунктом 8 частини 2 статті 77 у зв`язку із переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій) та групу інвалідності ОСОБА_1 встановлено 19.02.2016, тобто раніше дати звільнення.

Не погодившись з вказаними діями, позивач звернувся до суду з цим позовом.

ІV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА ОЦІНКА СУДУ

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" (далі Закон).

У зв`язку з прийняттям цього Закону Кабінет Міністрів України постановив ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ та утворити як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції України.

Пунктом 4 частини 1 статті 97 Закону встановлено, що одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Підпунктом 4 пункту 4 розділу 1 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 №4 (далі Порядок №4) встановлено, що одноразова грошова допомога призначається у випадку пов`язаному з проходженням служби в органах внутрішніх справ - обставина, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми або каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Згідно з підпунктом 2 пунктом 1 розділу ІІ Порядку №4 днем виникнення права на отримання ОГД є у разі встановлення поліцейському інвалідності - дата, з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати, з якої встановлено інвалідність, - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до пункту 2 Розділу ІІІ Порядку №4 посадові особи органів поліції, навчальних закладів у межах своїх повноважень повинні сприяти особам, які мають право на призначення і отримання ОГД відповідно до законодавства України, в отриманні та оформленні ними документів, необхідних для своєчасного ухвалення рішення про призначення і виплату зазначеної допомоги.

Разом з цим, передумовою виплати позивачу одноразової грошової допомоги є дотримання певної процедури та послідовності.

Так, пунктом 3 розділу ІІІ Порядку №4 визначено, що заява (рапорт) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається керівнику органу поліції, навчального закладу за останнім місцем проходження служби поліцейським або за останнім місцем проходження поліцейським служби перед відрядженням до інших органів (далі - останнім місцем проходження служби).

Відповідно до пункту 5 розділу ІІІ Порядку №4 для виплати одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає фінансовому підрозділу: 1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності; 2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії, які звіряються з оригіналом документа: 1) довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; 2) постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; 3) акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; 4) сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; 5) документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті).

Згідно з пунктом 1 розділу IV Порядку №4 у місячний строк з дня реєстрації документів, зазначених у пунктах 4, 6 розділу III, фінансові підрозділи готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, за встановленою формою.

Висновок про призначення ОГД складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівниками фінансового та кадрового підрозділів органу поліції, навчального закладу, в якому поліцейський проходить (проходив) службу.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 розділу IV Порядку №4 висновок про призначення ОГД затверджує/відмовляє у територіальних органах поліції, міжрегіональних територіальних органах Національної поліції, закладах та установах, що належить до сфери управління Національної поліції України - керівник відповідного органу, закладу, установи або особа, на яку покладено виконання таких функцій.

Пунктом 3 розділу IV Порядку визначено, що рішення про призначення виплати ОГД приймається керівником органу поліції або навчального закладу, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, у п`ятнадцятиденний строк з дня затвердження висновку, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням заявника із зазначенням підстав такої відмови.

З аналізу вищезазначених правових норм вбачається, що працівник поліції, для виплати одноразової грошової допомоги у разі визначення інвалідності подає фінансовому підрозділу заяву (рапорт) із документами (а також копії, які звіряються з оригіналом документа), що визначені цим пунктом. Фінансовий підрозділ протягом десяти днів з моменту реєстрації документів готує висновок про призначення одноразової грошової допомоги, який підписується керівником фінансового підрозділу та керівником підрозділу, де проходить (проходив) службу поліцейський. Керівник територіального органу поліції у п`ятнадцятиденний строк приймає рішення про призначення виплати ОГД, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови-письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови.

За призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги поліцейський має звертатись до органу, в якому він проходив службу, перед звільненням.

З метою отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням ІІІ групи інвалідності позивач звернувся відповідача з відповідною заявою про виплату одноразової грошової допомоги, до якої долучив довідку МСЕК згідно якої йому з встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в ОВС, а також долучив інші необхідні документи, визначені пунктом 5 розділу ІІІ Порядку № 4.

За результатами поданих матеріалів, відповідач направив позивачу Лист ГУНП в Київській області, в якому зазначено, що позивачу відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги, у зв`язку з тим, що статтею 97 Закону України "Про Національну поліцію" не передбачено виплату одноразової грошової допомоги звільненим за пунктом 8 частини 2 статті 77 у зв`язку із переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій) та групу інвалідності ОСОБА_1 встановлено 19.02.2016, тобто раніше дати звільнення.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.02.2016 ОСОБА_1 , відповідно до виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії АВ №0687447 від 19.02.2016 встановлено IIІ групу інвалідності, "захворювання. Так пов`язана з проходженням служби в ОВС".

Отже, право на отримання одноразової грошової допомоги позивач отримав з дати встановлення втрати працездатності, тобто, з 19.02.2016, а тому, суд приходить до висновку, що позивач, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" та Порядку №4, має право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки виплата одноразової грошової допомоги є забезпеченням гарантованого державою соціального захисту поліцейського, який втратив працездатність.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 №127/8696/17.

При цьому, суд не бере до уваги посилання представника відповідача, що ОСОБА_1 не має права на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки інвалідність визначено під час проходження служби в поліції, а не протягом шести місяців після звільнення та вважає його помилковим, оскільки медико-соціальною експертною комісією встановлено, що захворювання позивача пов`язане з проходженням служби, що є підставою для призначення вказаної одноразової грошової допомоги, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" та Порядку №4.

Більше того, як встановлено судом, в подальшому позивача було звільнено з Національної поліції саме на підставі пункту 2 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу) внаслідок захворювання, пов`язаної безпосередньою з проходженням служби в ОВС, а тому, виплата одноразової грошової допомоги є забезпеченням гарантованого державою соціального захисту поліцейського, який втратив працездатність.

З огляду на вищевикладене, суд вважає протиправною відмову ГУ НП у Київській області щодо відмови у призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію".

Щодо обраного заявником способу захисту, необхідно зважати й на його ефективність з точки зору і статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним".

Отже, "ефективний засіб правового захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Таким чином, суд вважає, що ГУ НП у Київській області протиправно та необґрунтовано відмовило позивачу в отриманні одноразової грошової допомоги відповідно до положень статей 97, 99 Закону України "Про Національну поліцію" і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом МВС України від 11.01.2016 року № 4, у зв`язку із отриманням ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в ОВС, не надавши жодної обґрунтованої підстави, що передбачені законодавством, для відмови у наданні такого дозволу.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У справі, що розглядається, повноваження щодо надання одноразової грошової допомоги у зв`язку із отриманням ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в ОВС, чи надання мотивованої відмови у її наданні, регламентовано положеннями статей 97, 99 Закону України "Про Національну поліцію" і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом МВС України від 11.01.2016 № 4.

За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Рисовський проти України" (№29979/04) визнав низку порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов`язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу "доброго врядування".

Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (див. рішення у справах "Beyeler v. Italy" №33202/96, "Oneryildiz v. Turkey" №48939/99, "Moskal v. Poland" №10373/05).

Крім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (див. рішення у справі "Hasan and Chaush v. Bulgaria" №30985/96).

Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що при поданні адміністративного позову до адміністративного суду позивач сплатив 768,40 грн. судового збору, що підтверджується квитанцією від 05.08.2019 №22012617, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 768,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Київській області про визнання протиправною та скасування відмови та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Національної поліції у Київській області, яка оформлена листом №29/к-226 від 26.04.2019 у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію".

Зобов`язати Головне управління Національної поліції у Київській області призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію".

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Київській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 25 жовтня 2019 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління Національної поліції в Київській області (вул. Володимирська, 15, м. Мсп601, Центральна Частина Києва, Київ, 01601 , код ЄДРПОУ - 40108616)

Головуючий суддя В.В. Матущак