Справа № 160/8748/19
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2019-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року Справа № 160/8748/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання незаконною та скасування вимоги про сплату боргу,-
Позов мотивовано тим, що позивач була зареєстрована як фізична особа-підприємець 25.04.2005 року, однак довгий час не здійснювала підприємницьку діяльність, про що повідомила податкову інспекцію. Тривалий проміжок часу ОСОБА_1 не здавала будь-яку звітність та не сплачувала відповідні податки та внески, оскільки фактично припинила господарську діяльність. Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" не містить застережень для фізичних осіб-підприємців, які перебувають на спрощеній системі оподаткування, стосовно сплати внеску незалежно від отримання доходу. Внесок нараховується на визначену самостійно суму доходу і гранично обмежений. У фізичної особи-підприємця, яка обрала спрощену систему оподаткування та не отримує дохід (не здійснює підприємницьку діяльність), не виникає обов`язку сплачувати внесок у мінімальному розмірі.
Крім того, відповідачем порушено строки обчислення боргу по сплаті єдиного соціального внеску, що свідчить про порушення податковим органом процедури, яка передує прийняттю відповідної вимоги.
Згідно з положеннями Інструкції №449, Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", у разі наявності у платника на кінець календарного місяця недоїмки зі сплати єдиного внеску, фіскальний орган на підставі даних звітів про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу формує та надсилає (вручає) платнику вимогу про сплату боргу (недоїмки).
Оскільки позивачу станом на 31.07.2019 нараховано розрахункову суму єдиного внеску за 2017 рік, 2018 рік та 1 квартал 2019 року на підставі облікових даних інформаційної системи ГУ ДФС, відповідачем порушено процедуру та строки обчислення боргу по сплаті єдиного внеску.
Вищевикладені доводи свідчать про те, що вимога є не законною та підлягає скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.09.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі №160/8748/19 та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
02 жовтня 2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов відзив ГУ ДФС у Дніпропетровській області на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, зазначає, що вимога про сплату боргу (недоїмки) є законною, мотивуючи свої доводи наступним.
ОСОБА_1 перебувала на обліку в ГУ ДФС у Дніпропетровській області з 25.04.2005 по 12.08.2019, як фізична особа-підприємець, та відповідно до п.4 ч.1 ст.4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" є платником єдиного внеску.
Відповідно до даних інформаційної системи контролюючого органу, позивачу 09.02.2018 був нарахований єдиний соціальний внесок за 2017 рік у сумі 8448 грн., за 2018 рік у сумі 9828,72 грн. та за 2 квартали 2019 року у сумі 5508, 36 грн. Загальна сума недоїмки складає 23 785,08 грн.
Більш того, відповідач зазначає, що фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування і є одночасно найманими працівниками, не звільняються від сплати єдиного внеску та подання обов`язкової звітності за себе, як за фізичну особу-підприємця.
Якщо платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом про ЄСВ. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За приписами ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності лопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї з сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст.257, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, зазначає наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що за даними Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_2 зареєстрована 25.04.2005 як фізична особа-підприємець.
05.08.2019 року внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 за заявою про припинення підприємницької діяльності.
За даними інтегрованої картки ОСОБА_2 , наданої відповідачем до відзиву, 09.02.2018 позивачу було нараховано єдиний соціальний внесок за 2017 рік у сумі 8448,00грн. (704 грн.*12 місяців), за 2018 рік у сумі 9828,72грн. (819,06 грн.*12 місяців) та за два квартали 2019 року у сумі 5508,36грн. (918,06 грн.* 6 місяців).
На підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів ГУ ДФС у Дніпропетровській області, сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 21.08.2019 року №Ф-5441-50/67.
Вважаючи таку вимогу незаконною, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі-Закон № 2464).
Частиною 1 ст.4 Закону №2464 встановлено, що платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Відповідно до ч.2 ст.6 Закону №2464, платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Пунктом 2 ч.1 ст.7 Закону №2464 встановлено, що єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).
У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Згідно з вимогами ч.12 ст.9 Закону №2464, єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.
Проаналізувавши вище викладені норми Закону №2464, суд дійшов висновку, що платники єдиного внеску зобов`язані нараховувати та сплачувати єдиний внесок не менше за розмір мінімального страхового внеску.
Таким чином, твердження позивача, що у фізичної особи-підприємця, яка обрала спрощену систему оподаткування та не отримує дохід (не здійснює підприємницьку діяльність), не виникає обов`язку сплачувати внесок у мінімальному розмірі, спростовується вище викладеними нормами чинного законодавства.
Разом з тим, приписами ч.3 ст.9 Закону №2464 встановлено, що обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого), відповідно до цього Закону, нараховується єдиний внесок.
Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. (частина 4 статті 25 Закону №2462).
Недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом. (частина 1 статті 1 Закону №2464).
Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 №449 визначає процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів. (Інструкція № 449).
Відповідно до пункту 3 розділу VI Інструкції, органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:
дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів;
платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;
платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.
У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається):
- платникам, зазначеним у підпунктах 1 та 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом десяти робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій);
- платникам, зазначеним у підпунктах 3 та 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом п`ятнадцяти робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).
Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.
Згідно з пунктом 4 розділу VI Інструкції, вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що у разі наявності у платника на кінець календарного місяця недоїмки зі сплати єдиного внеску, контролюючий орган, на підставі даних звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу, формує та надсилає (вручає) платнику вимогу про сплату боргу (недоїмки) на суму такої недоїмки.
Однак, згідно з матеріалами справи, вимогу про сплату боргу (недоїмки) сформовано на підставі облікових даних інформаційної системи ГУ ДФС у Дніпропетровській області 21.08.2019 року за періоди: 2017 рік, 2018 рік та за два квартали 2019 року, тобто, з порушенням законодавчо встановлених строків для прийняття відповідних вимог.
Згідно з п.2 ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи вчинені вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 21.08.2019 року №Ф-5441-50/67 сформована з порушенням вимог Закону №2462 та строків, встановлених Інструкцією №499, тобто, з порушенням процедури нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів, а тому, є протиправною та підлягає скасуванню.
Доводи відповідача щодо подання позову відносно іншої особи, а не ОСОБА_2 , суд відхиляє, оскільки технічна помилка у тексті позовної заяви не впливає на вирішення спору по суті, з огляду на вище викладені норми права та обставини справи, та враховуючи, що прізвище, ім`я та по-батькові, зазначено у позовній заяві відповідає даним особи у прохальній частині позовної заяви.
З урахуванням зазначеного, на підставі наявних у матеріалах справи доказів, з системного аналізу норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позовна заява є обгрунтованою і підлягає задоволенню у повному обсязі.
Відповідно ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 242-246, 250, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) О.С. Луніна