Справа № 520/6139/19
Суддя: Бабаєв А.І.
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2019 р. № 520/6139/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бабаєва А.І.

при секретарі судового засідання Муравської І.Ю.,

за участі:

представника позивача Нестерової М.Б.,

представника відповідача Білоконь С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом Українсько-американського спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «КАІС» до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

20.06.2019 року Українсько-американське спільне підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю «КАІС» звернулось до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, в якому просило суд скасувати податкове повідомлення-рішення №1 від 09.04.2019 року, яким УАСП ТОВ «КАІС» було зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість, код платежу 14060100, на загальну суму 941409,00 грн., сума застосованих штрафних санкцій - нуль гривень 00 копійок.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області винесене, на думку позивача, без врахування приписів чинного законодавства.

Відповідач, ГУ ДФС у Харківській області, надало до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначило, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

В судове засідання представник позивача прибула, позов підтримала та просила його задовольнити.

В судове засідання представник відповідача прибув, проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Головним управлінням Державної фіскальної служби у Харківській області була проведена позапланова документальна виїзна перевірка Українсько-американського спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «КАІС» вимог податкового законодавства України з податку на додану вартість під час господарських взаємовідносин з ТОВ «Агрокорд» за серпень 2017 року, що відображено у податкових деклараціях з ПДВ за серпень та вересень 2017 року, з ПСП «СПОДОБІВСЬКЕ» за серпень 2018 року, що відображено у податкових деклараціях з ПДВ за серпень 2018 року, та подальшої реалізації товарів (робіт, послуг), отриманих від вищевказаних контрагентів - постачальників.

За результатом перевірки складено акт №829/20-40-14-11-10/20023279 від 15.03.2019 року (надалі - Акт перевірки).

Згідно висновків акту перевірки Українсько-американським спільним підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю «КАІС» порушено п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198 п.201.1, п. 201.7 ст.201 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ зі змінами та доповненнями завищено податковий кредит на загальну суму 941409 грн., в т.ч. за серпень 2017 року у сумі 458458 грн., за вересень 2017 року у сумі 103046 грн., за серпень 2018 року у сумі 379905 грн., що призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на загальну суму 941409 грн., в т.ч. за вересень 2017 року у сумі 561504 грн., за серпень 2018 року у сумі 379905 грн.

На підставі висновків акту перевірки Головним управлінням ДФС у Харківській області було винесено податкове повідомлення-рішення №1 від 09.04.2019 року, яким УАСП ТОВ «КАІС» було зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість, код платежу 14060100, на загальну суму 941409,00 грн., сума застосованих штрафних санкцій - нуль гривень 00 копійок.

Оскаржуване податкове повідомлення - рішення винесене Головним управлінням ДФС у Харківській області за результатом аналізу правовідносин Українсько-американського спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «КАІС» з ТОВ «Агрокорд» та ПСП «СПОДОБІВСЬКЕ».

Так, між Українсько-американським спільним підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю «КАІС» та ТОВ «АГРОКОРД» 24.07.2017 року укладено договір поставки №2407АГ, згідно якого ТОВ «АГРОКОРД» зобов`язується поставити і передати у власність УАСП ТОВ «КАІС» сільськогосподарську продукцію.

На підтвердження передачі товару у власність Українсько-американського спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «КАІС», позивачем надано видаткові накладні, акти приймання передачі та складські квитанції на зерно (т.1 а.с. 93 - 130).

За результатом господарської операції складено податкові накладні, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних (т.1 а.с. 131 - 154).

Розрахунок за товар відбувався у безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями (т.1 а.с. 87 - 92).

Крім того, 15.08.2017 року між Українсько-американським спільним підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю «КАІС» та ТОВ «АГРОКОРД» укладено договір поставки №1508АГ, згідно якого ТОВ «АГРОКОРД» зобов`язується поставити і передати у власність УАСП ТОВ «КАІС» сільськогосподарську продукцію.

На підтвердження передачі товару у власність Українсько-американського спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «КАІС», позивачем надано видаткову накладну, акт приймання передачі та складську квитанцію на зерно (т.1 а.с. 70 - 73).

За результатом господарської операції складено податкову накладну, яка зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних (т.1 а.с. 68 - 69).

Розрахунок за товар відбувався у безготівковій формі, що підтверджується платіжним дорученням (т.1 а.с. 67).

Як зазначено позивачем, зберігання товару здійснювалось на елеваторі ДП «Охтирський КХП» за адресою: Сумська область, м. Охтирка, вул. Армійська. 11, на підставі договору складського зберігання зерна №юр2/12/17 від 18.07.2017 року.

Так, згідно складських квитанцій на зерно фактична передача товару між вищевказаними контрагентами відбувалась за адресою Сумська область, м. Охтирка, вул. Армійська. 11, тобто на елеваторі ДП «Охтирський КХП».

У подальшому, вищевказаний товар УАСП ТОВ «КАІС» було реалізовано ТОВ Агрофірма «Барвінок» на підставі договору поставки №1109КА від 11.09.2017 року, Підприємству з іноземними інвестиціями «Гленкор Агрікалчер Україна» на підставі договору поставки №МР-03858 від 01.08.2017 року, Optimont Investments LTD на підставі контракту №К-OP-08W від 10.07.2017 року, на підтвердження чого позивачем надано відповідні первинні документи.

10.08.2018 року між Українсько-американським спільним підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю «КАІС» та Приватним сільськогосподарським підприємством «Сподобівське» укладено договір поставки №1008СП, згідно якого ПСП «Сподобівське» зобов`язується поставити і передати у власність УАСП ТОВ «КАІС» сільськогосподарську продукцію.

На підтвердження передачі товару у власність Українсько-американського спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «КАІС», позивачем надано видаткові накладні, товарно-транспортні наклідні, складські квитанції на зерно та реєстри ТТН (т.2 а.с. 106 - 145).

За результатом господарської операції складено податкові накладні, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних (т.2 а.с. 146 - 149).

Розрахунок за товар відбувався у безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями (т.2 а.с. 95-96).

Як зазначено позивачем, що приймання товару та подальше зберігання здійснювалось на складі УАСП ТОВ «КАІС», а саме: на елеваторі Дільниця «Сульське ХПП» УАСП ТОВ «КАІС» за адресою: Полтавська обл. Лохвнцький район, с. Піски, вул. Залізнична, буд. 59 а.

У подальшому, вищевказаний товар УАСП TOB «КАІС» було реалізовано ТОВ «КАІС АГРО» на підставі договору поставки №1508КА від 15.08.2018 року, що підтверджується видатковими накладними та актами прийому передачі.

Податковий кодекс України є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.

Приписами п. 187.1 ст.187 Податкового Кодексу України встановлено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб`єкти підприємницької діяльності можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Згідно з пп. 192.1.2 п. 192.1 ст.192 Податкового Кодексу України якщо внаслідок такого перерахунку відбувається збільшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то: а) постачальник відповідно збільшує суму податкових зобов`язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок; б) отримувач відповідно збільшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення перерахунку. Отримувач має право збільшити суму податкового кредиту лише після реєстрації постачальником в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування до податкової накладної.

Відповідно до п. 198.1 ст.198 Податкового Кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Водночас згідно п. 198.3 ст. 198 Податкового Кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг, придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

В пункті 198.6 статті 198 Податкового кодексу України зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Положеннями п. 200.1. ст.200 Податкового Кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно вимог п.200.2. ст.200 вказаного Кодексу при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Пунктом 201.10 ст.201 ПК України визначено, що податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

З огляду на викладені положення, для отримання права сформувати податковий кредит із сум ПДВ, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник ПДВ повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності.

Таким чином, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на податковий кредит можуть мати лише реально вчинені господарські операції з придбання товарів, послуг чи основних фондів із метою використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, а не саме лише оформлення відповідних документів або рух грошових коштів на поточних рахунках платників податку.

Суд зазначає, що позивачем надано належним чином оформлені документи, які підтверджують факт реального здійснення господарських операцій Українсько-американського спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «КАІС» з ТОВ «Агрокорд» та ПСП «СПОДОБІВСЬКЕ».

При цьому, у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов`язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Європейського Суду з прав людини, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Суд зазначає, що Листом Вищого адміністративного суду України від 20.07.2010 року № 1112/11/13-10 Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби зазначено, що у разі, якщо дії платника податку свідчать про його добросовісність, а вчинені ним господарські операції не викликають сумніву в їх реальності та відповідності дійсному економічному змісту, для підтвердження права на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування достатньо наявності належним чином оформлених документів, зокрема податкових накладних. При цьому не є підставою для відмови у праві на податковий кредит та бюджетне відшкодування з податку на додану вартість порушення податкової дисципліни, вчинені контрагентом платника податку.

Крім того, виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит не ставиться у залежність від дотримання вимог податкового законодавства та сплатою податку до бюджету іншими суб`єктами господарювання. Якщо контрагент не виконав свого зобов`язання щодо декларування чи сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови та має необхідні документальні підтвердження його розміру.

Таким чином, ймовірне порушення ТОВ «Агрокорд» та ПСП «СПОДОБІВСЬКЕ» податкового законодавства при фактичному здійсненні господарських операцій з позивачем не впливає на обов`язки Українсько-американського спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «КАІС».

За таких обставин, суд вважає, що Українсько-американським спільним підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю «КАІС» виконані умови для формування податкового кредиту щодо господарських операцій з ТОВ «Агрокорд» та ПСП «СПОДОБІВСЬКЕ».

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби в Харківській області №1 від 09.04.2019 року винесене всупереч приписів чинного законодавства, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності прийнятого ним рішення, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Українсько-американського спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «КАІС» (61058, м. Харків, вул. Іванівська, 1, кабінет 501) до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (61057, Харків, вул. Пушкінська, 46) про скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення №1 від 09.04.2019 року.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (, 61057, Харків, вул. Пушкінська, 46) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Українсько-американського спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «КАІС» (, 61058, м. Харків, вул. Іванівська, 1, кабінет 501) сплачений судовий збір в сумі 14121 (чотирнадцять тисяч сто двадцять одна) грн. 14 коп.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бабаєв А.І.

Повний текст рішення складено 25.10.2019 року.