Справа № 640/3941/19
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Кузьменко А.І.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2019 року Справа № 640/3941/19

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Лічевецького І.О.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 червня 2019 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства внутрішніх справ України,

треті особи на стороні відповідача,

які не заявляють самостійні вимоги

на предмет спору: Національна поліція України,

Міністерство юстиції України

про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі - відповідач), треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: Національна поліція України, Міністерство юстиції України про визнання неправомірним та скасування пункту 8 розділу IV Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 р. № 4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 р. за №163/28293.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 червня 2019 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено повністю.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що наказом МВС від 05.04.2019 р. № 249 було внесено зміни до пункту 8 розділу ІV Порядку № 4 та виключено обмеження (умови) щодо отримання одноразової грошової допомоги, які стали підставою для звернення позивача до суду з цим позовом, а також з того, що право позивача на отримання такої допомоги вже було відновлено рішенням суду в іншій справі № 1140/2600/18, яке набрало законної сили.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що МВС шляхом внесення змін до пункту 8 розділу ІV Порядку № 4 фактично визнало протиправність попередньої редакції цього пункту і такі зміни не можуть вплинути на правовідносини, що виникли до їх внесення.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому просить його скасувати і ухвалити постанову про задоволення позову в повному обсязі.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.08.2019 р. було відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін та зазначає, що МВС були надані повноваження щодо визначення порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, що права позивача в цій справі, на захист яких він звернувся до суду з цим позовом, не порушені, а також, що до пункту 8 розділу ІV Порядку № 4 МВС вже внесені відповідні зміни.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач у період з 10.04.2002 р. по 06.11.2015 р. проходив службу в органах внутрішніх справ України, а з 07.11.2015 р. по 01.08.2018 р. - в органах Національної поліції України.

31.07.2018 р. позивача визнано непридатним до служби в поліції та встановлено, що захворювання пов`язані з проходженням служби в поліції (свідоцтво №214).

У зв`язку з цим, наказом ГУ НП в Кіровоградській області від 02.08.2018 р. № 348 о/с позивача звільнено зі служби в поліції на підставі пункту 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу).

Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК від 06.08.2018 р. № 627698 позивачу під час первинного огляду встановлена друга група інвалідності з 25.06.2018 р. у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в поліції; інвалідність встановлено довічно.

Відповідно до довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 06.08.2018 р. № 007699 позивачу встановлено 80 % втрати працездатності.

13.08.2018 р. позивач звернувся до ГУ НП в Кіровоградській області із заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги.

За результатами розгляду вказаної заяви позивача ГУ НП в Кіровоградській області листом від 11.09.2018 р. повідомило, що позивач проходив службу в поліції до 01.08.2018 р., у свою чергу відповідно до виписки з акта огляду МСЕК до довідки серії 12 ААА №62768 від 06.08.2018 р. позивачу з 25.06.2018 р. встановлено другу групу інвалідності від захворювань, пов`язаних із проходженням служби в поліції.

Листом Національної поліції України від 03.03.2018 р. № 2628/09/30-2018 повідовлено, що встановлення поліцейським інвалідності під час проходження служби суперечить вимогам пункту 4 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію», а також, що у зв`язку з тим, що після повторного огляду МСЕК пройшло більше 2 років, та враховуючи те, що позивач отримав групу інвалідності під час проходження служби, підстави для призначення йому одноразової грошової допомоги відповідно до умов пункту 8 розділу IV Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року №4 відсутні.

Позивач, вважаючи зазначений пункт 8 Порядку № 4 протиправним і таким, що суперечить вимогам Закону України «Про Національну поліцію», звернувся до суду з цим позовом.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2018 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2019 року по справі № 1140/2600/18, визнано протиправною відмову ГУ НП в Кіровоградській області у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги та зобов`язано ГУ НП в Кіровоградській області не пізніше 30 днів з дня набрання цим рішенням суду законної сили повторно розглянути заяву позивача від 13.08.2018 р. та призначити йому одноразову грошову допомогу.

15.03.2019 р. начальник ГУ НП в Кіровоградській області затвердив висновок про призначення позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 172 890,00 грн.

18.03.2019 р. ГУ НП в Кіровоградській області видало наказ № 89 о/с «Про призначення виплати одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності поліцейського».

Листом від 18.03.2019 р. № 589105/28-19 ГУ НП в Кіровоградській області повідомило позивача про направлення до ДФЗБО НПУ розрахунку потреби в коштах для виплати йому одноразової грошової допомоги.

Відповідно до платіжного доручення від 18.04.2019 р. № 1293 вказану суму допомоги виплачено на рахунок позивача.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII у редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 580-VIII), Порядком та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року №4 (далі - Порядок № 4).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 4 частини 1 статті 97 Закону № 580-VIII визначено, що одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі: визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 99 Закону № 580-VIII розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату: визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 4, інвалідності:

а) I групи - 120 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату;

б) II групи - 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату;

в) III групи - 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Видповідно до ч. 1 ст.100 Закону №580-VIII визначення інвалідності та ступеня втрати працездатності без визначення інвалідності поліцейським здійснюється в індивідуальному порядку державними закладами охорони здоров`я відповідно до закону та інших нормативно-правових актів.

Згідно з ч.ч. 5, 6 ст. 100 Закону № 580-VIII якщо особа одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги з підстав, визначених цим Законом, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, визначених з різних підстав іншими законами та нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за вибором такої особи. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, визначеної цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення в них такого права.

У ч. 2 ст. 97 Закону № 580-VIII визначено, що порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - ОГД) у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейських центрального органу управління поліції, територіальних органів поліції, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції, установ та організацій, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи поліції), поліцейських в т. ч. слухачів та курсантів вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - навчальних закладів), поліцейських, відряджених до інших органів державної влади, установ, організацій (далі - інших органів) визначений Порядком № 4.

Пунктом 1 розділу IV Порядку № 4 визначено, що у місячний строк з дня реєстрації документів, зазначених у пунктах 4, 6 розділу III, фінансові підрозділи готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, за встановленою формою (додаток 2).

У пункті 8 розділу IV Порядку № 4 в редакції, яка булла чинною на момент виникнення спірних правовідносин, закріплено, що якщо поліцейському протягом двох років після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Підставою для такої виплати є довідка органу, установи, організації, підрозділу, яким попередньо було здійснено виплату ОГД із зазначенням підстави та дати її призначення, розміру виплати, видана фінансовим підрозділом цього органу, установи, організації, підрозділу, за останнім місцем отримання ОГД.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 05.04.2019 р. № 249 Порядку № 4 внесено зміни, пункт 8 розділу IV Порядку № 4 викладено в новій редакції, відповідно до якої, якщо поліцейському після встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Отже, пункту 8 розділу IV Порядку № 4 у редакції станом на дату звернення позивача до суду встановлював ганичний термін 2 роки, протягом якого поліцейський мав право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі у разі, якщо після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності йому під час повторного огляду буде встановлено вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності.

Разом з тим, нова редакція пункту 8 розділу IV Порядку № 4 таких обмежень не містить.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що право позивача на отримання грошової допомоги, передбаченої Законом № 580-VIII та Порядком № 4 у зв`язку зі встановленням вищої групи інвалідності захищено та відновлено, відповідна допомога йому вже призначена та виплачена. Тож, враховуючи вимоги ст. 2 КАС України, у суду відсутні достатні підстави вважати, що оскаржуваний ним пункт 8 розділу IV Порядку № 4 у відповідній редакції порушує його індивідуальні права, а також, що визнання неправомірним та скасування такого нормативного положення призведе до їх відновлення.

Доводи апелянта про те, що те, що МВС шляхом внесення змін до пункту 8 розділу ІV Порядку № 4 фактично визнало протиправність попередньої редакції цього пункту, є необґрунтованими та, з огляду на викладене, а також, виходячи із завдань адміністративного судочинства, не надають підстав для задоволення цього позову.

Посилання апелянта на те, що вказані зміни не можуть вплинути на правовідносини, які виникли до їх внесення, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки, як зазначалося вище, індивідуальне право та законний інтерес позивача на отримання відповідної допомоги захищені та відновлені.

Надаючи оцінку всім доводам апелянта, судова колегія також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.

Отже, проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 червня 2019 року - без змін.

При цьому, оскільки судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, то відповідно до ст. 139 КАС України, понесені відповідачем та апелянтом у цій справі судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 червня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 28 жовтня 2019 року.

Головуючий суддя

Судді: