Справа № 216/4125/16-а(2-а/216/100/16)
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2019-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

23 жовтня 2019 року

м. Київ

справа №216/4125/16-а(2-а/216/100/16)

адміністративне провадження №К/9901/49400/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.,

розглянув у попередньому судовому засіданні адміністративну справу

за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.11.2017 (головуючий суддя Онопченко Ю.В.) та

постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2018 (колегія суддів у складі головуючого судді Кругового О.О., суддів Шлай А.В., Прокопчук Т.С.)

у справі № 216/4125/16-а(2-а/216/100/16)

за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі ради

про зобов`язання вчинити дії,

I. РУХ СПРАВИ

1. Позивачі звернулися до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі ради, у якому, з урахуванням уточнень, просили суд:

- визнати протиправною відмову відповідача у нарахуванні та виплаті позивачам щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2016 рік;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити щорічну одноразову допомогу на оздоровлення за 2016 рік ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , як інвалідам першої групи у сумі - 6770 грн, ОСОБА_3 , як інваліду другої групи у сумі - 6770 грн, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , як інвалідам третьої групи щорічну одноразову допомогу на оздоровлення у сумі - 5422 грн;

- стягнути з відповідача щорічну одноразову допомогу на оздоровлення за 2016 рік на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_3 у розмірі 5 мінімальних заробітних плат, тобто по 6770 грн кожному, а на користь ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ОСОБА_6 - у розмірі 4 мінімальних заробітних плат, тобто по 5422 грн кожному. Позов обґрунтовано тим, що відповідачем протиправно сплачено позивачам щорічну допомогу на оздоровлення за 2016 рік у розмірі меншому ніж передбачено ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

2. Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.11.2017, залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2018, у задоволенні позову відмовлено.

3. У касаційній скарзі позивачі, із посиланням на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просять скасувати рішення судів, і прийняти нову постанову, якою позов задовольнити у повному обсязі.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

4. Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалід першої групи. У березні 2016 року отримав 120 грн компенсації на оздоровлення. ОСОБА_2 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалід першої групи. У квітні 2016 року отримав 120 грн компенсації на оздоровлення. ОСОБА_3 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалід другої групи. У березні 2016 року виплачено 120 грн компенсації на оздоровлення. ОСОБА_4 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалід третьої групи. У березні 2016 виплачено 90 грн компенсації на оздоровлення. ОСОБА_5 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалід третьої групи. У квітні 2016 року виплачено 90 грн компенсації на оздоровлення. ОСОБА_6 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалід третьої групи. У квітні 2016 року отримав 90 грн компенсації на оздоровлення.

5. Вважаючи виплату щорічної допомоги на оздоровлення за 2016 рік, проведену їм відповідачем, у розмірі визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чонобильської катастрофи» (далі - Постанова № 562) протиправною, позивачі звернулись із позовом до суду.

IIІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

6. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що зазначені виплати необхідно здійснювати у розмірах встановлених Постановою № 562.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

7. Позивачі у касаційній скарзі наголошують на тому, що допомогу на оздоровлення необхідно здійснювати у розмірі встановленому ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (далі - Закон № 796-XII).

8. Відзиву на касаційну скаргу від відповідача не надходило.

V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

9. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зазначити наступне.

10. Згідно із ч. 1 ст. 48 Закону № 796-XII (у редакції Закону України № 76-VIII від 28.12.2014, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) <…> щорічна допомога на оздоровлення виплачується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

11. Зазначене положення Закону № 796-XII неконституційним не визнавалось.

12. Відповідно до п. 10 постанови Кабінету Міністрів України №760 від 26.10.2016 «Про затвердження Порядку виплати одноразової компенсації за шкоду, заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та щорічної допомоги на оздоровлення деяким категоріям громадян» щорічна допомога виплачується громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, брали участь в ліквідації наслідків інших ядерних аварій, ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, постраждалим за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, віднесеним до категорії 1, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інших ядерних аварій, громадянам, які брали участь в ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, постраждалим за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, віднесеним до категорії 2 або 3, дітям-інвалідам, інвалідність яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, в розмірах, установлених постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

13. Згідно п. 1 Постанови №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розмір щорічної допомоги на оздоровлення інвалідам I і II групи становить 120,00 грн.; учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії - 100 гривень; інвалідам III групи та дітям-інвалідам - 90 гривень.

14. Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачі отримали допомогу на оздоровлення у розмірах, встановлених зазначеною Постановою.

15. У Рішенні №3-рп від 25.01.2012 Конституційний суд України зазначив, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов`язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 ст. 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

16. Норми ст. 48 Закону № 796-XII неконституційними не визнавались. Зазначені виплати необхідно було проводити у розмірі визначеному Кабінетом міністрів України. Отже, відповідач діяв в порядку та в межах повноважень визначених Законом та Конституцією України.

17. Щодо посилань позивачів на рішення судів, у яких позови задоволено, то колегія суддів не бере їх до уваги, оскільки останні прийняті за іншого правового регулювання, до змін, внесених Законом України № 76-VIII від 28.12.2014.

18. З приводу окремих думок суддів Конституційного Суду України при прийнятті рішення № 3-рп від 25.01.2012 колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Рішення Конституційного Суду України приймається більшістю голосів, набирає законної сили та підлягає застосування з моменту його прийняття, а окрема думка судді висловлюється ним, у разі якщо він не згоден із думкою колегії суддів, і вона не має сили рішення, тому не може бути застосована в якості рішення Конституційного Суду України.

19. Відповідно до ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

20. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 341, 350, 356 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 залишити без задоволення, а постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.11.2017 та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2018 у справі №216/4125/16-а(2-а/216/100/16) - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.М. Кравчук

Суддя А.А. Єзеров

Суддя О.П. Стародуб