Справа № 280/4202/19
Суддя: Садовий Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2019-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

24 жовтня 2019 року Справа № 280/4202/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Садового І.В. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін адміністративну справу

за позовною заявою: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

до: Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б; )

про: визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

30.08.2019 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в нарахуванні та виплаті позивачу грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV).

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що позивачу 30.08.2010 була призначена пенсія за вислугу років відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон України від 05.11.1991 № 1788-XII), після чого останній продовжив працювати вчителем у загальноосвітній школі. Після досягнення пенсійного віку відповідно до ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV позивач 22.07.2013 звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком. Після переведення на пенсію за віком відповідач, як стверджує позивач, не виплатив грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення. З метою отримання відповідних грошових коштів позивач 22.07.2013 надіслав відповідачу заяву про виплату грошової допомоги. 09.07.2019 позивачем була отримана письмова відмова відповідача у вчиненні таких дій.

На думку позивача, дії відповідача щодо відмови в нарахуванні та виплаті позивачу грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій є протиправними, оскільки для її нарахування та виплати необхідна сукупність трьох умов: 1) робота в закладах освіти державної або комунальної форми власності на день призначення пенсії; 2) наявність страхового стажу на відповідних посадах не менше 30 років на посадах в галузі освіти; 3) особа не повинна отримувати пенсію до моменту призначення пенсії за віком. У свою чергу, підставою для відмови у виплаті грошової допомоги є отримання особою будь-якої пенсії, а не призначення пенсії в минулому. Позивач вважає, що в її випадку існують достатні підстави для отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, а тому просить суд задовольнити позов повністю.

Ухвалою судді Запорізького окружного адміністративного суду від 03.09.2019 позовну заяву було залишено без руху на підставі ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), позивачу було надано 5-денний строк з дня отримання вказаної ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Позивач усунув недоліки позовної заяви у визначений судом строк.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 18.09.2019 було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання з повідомленням сторін на 17.10.2019.

03.10.2019 до суду надійшов відзив, у якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки 22.07.2013 позивач звернулась до відповідача з заявою про переведення з одного виду пенсії на інший, а саме: з пенсії за вислугу років на пенсію за віком. Також, представник відповідача зауважив, позивачу 30.08.2013 було присвоєно статус пенсіонера, у період з 30.08.2010 по 31.08.2010 йому було нараховано та виплачено пенсію за вислугу років у розмірі 91,20 грн., що підтверджується відповідним протоколом від 24.09.2010. Вказана обставина, на переконання представника відповідача, унеможливлює виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій. Крім іншого, представник відповідача наголосив на пропуску позивачем строків звернення до суду з даним адміністративним позовом, оскільки спірні правовідносини фактично виникли у 2013 році. З огляду на викладені обставини, представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову повністю.

10.10.2019 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що законодавець не ототожнює поняття "отримання" та "призначення" пенсії. Також, позивач звернув увагу суду, що у листі від 04.07.2019 № 2-Н, яким відповідач відмовив йому у нарахуванні та виплаті позивачу грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, взагалі не було зазначено про нарахування та начебто виплату позивачу пенсійним органом пенсії у розмірі 91,20 грн. Також, відповідач не зазначив, яким саме способом (через установи банків або через відділення поштового зв`язку) позивачу була виплачена пенсія. Натомість, даний факт категорично заперечується позивачем. Щодо строків звернення до суду з даною позовною заявою позивач зауважив, що ст. 122 КАС України пов`язує відлік строку з моменту, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, а не з моменту здійснення такого порушення. Позивач зазначив, що про порушення свого права на отримання грошової допомоги він дізнався 03.07.2019, про причини такого порушення - з листа відповідача від 04.07.2019. За таких обставин, позивач стверджує, що ним дотриманий строк звернення до суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У зв`язку з розглядом даної справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши матеріали і з`ясувавши обставини адміністративної справи, дослідивши інші наявні у справі докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідача зареєстровано як юридичну особу - орган державної влади 27.06.2002.

Позивач працює на посаді вчителя світової літератури Запорізької загальноосвітньої школи № 49, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією Витягу з Наказу від 30.08.2010 № 23-к.

З 30.08.2010 позивач перебуває на пенсійному обліку у зв`язку з призначенням пенсії за вислугу років відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" як педагогічному працівнику (а.с.15-17).

Після призначення пенсії позивач продовжила працювати, у зв`язку з чим відповідач призупинив нарахування пенсії за вислугу років у зв`язку з працевлаштуванням на посаду, яка дає право на призначення такої пенсії.

22.07.2013 позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення/перерахунок пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV (а.с.39). Відповідач здійснив переведення позивача з пенсії за вислугу років на пенсію за віком.

03.07.2019 позивачем було надіслано на адресу відповідача заяву, в якій він просив пенсійний орган призначити та виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення (а.с.40).

Листом від 04.07.2019 № 2-Н відповідач відмовив позивачу у виплаті зазначеної вище грошової допомоги, оскільки на підставі заяви від 22.07.2013 позивача було переведено на пенсію за віком згідно з Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV. Звертаючись за призначенням пенсії за вислугу років, позивач, як стверджує відповідач, використав право первинного призначення пенсії по Україні (а.с.18). Також, позивачу було роз`яснено право оскаржити дану відмову до суду.

Оцінюючи правомірність дій відповідача щодо відмови в нарахуванні та виплаті позивачу грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, суд виходить із такого.

Частиною 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років" затверджено перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

За приписами пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV, та механізм її виплати визначає Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1191 (далі - Порядок).

Пунктом 5 Порядку встановлено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" ст. 55 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

За приписами пункту 6 Порядку для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV, станом на день її призначення.

Судом встановлено, що позивачу 30.08.2010 була призначена пенсія за вислугу років відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" як педагогічному працівнику (а.с.15-17). З 01.09.2010 позивачу було призупинено пенсійним органом нарахування пенсії у зв`язку з його працевлаштуванням на посаду, яка дає право на призначення такої пенсії, а саме на посаду вчителя світової літератури Запорізької загальноосвітньої школи № 49.

22.07.2013 відповідач перевів позивача з пенсії за вислугу років на пенсію за віком у порядку реагування на попередньо подану позивачем заяву про призначення/перерахунок пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV (а.с.39).

03.07.2019 позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив останнього призначити та виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення (а.с.40).

Листом від 04.07.2019 № 2-Н відповідач відмовив позивачу у виплаті зазначеної вище грошової допомоги, оскільки на підставі заяви від 22.07.2013 позивача було переведено на пенсію за віком згідно з Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV. Звертаючись за призначенням пенсії за вислугу років, позивач, як стверджує відповідач, використав право первинного призначення пенсії по Україні (а.с.18).

При цьому, як вбачається із матеріалів справи, відповідач не заперечував факту досягнення позивачем на час звернення з заявою про призначення пенсії за віком пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV, не заперечував, що позивач на день досягнення пенсійного віку працював на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII, та не заперечував обставин щодо наявності у позивача достатнього страхового стажу.

Тобто, фактично позиція відповідача полягає у тому, що оскільки позивачу раніше призначалася та виплачувалась пенсія за вислугу років на підставі Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII, то під час призначення пенсії за віком у позивача відсутнє право на отримання грошової допомоги, яка передбачена п.7-1 Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV.

У контексті оцінки спірних правовідносин суд виходить із того, що законодавець пов`язує право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій з досягненням нею пенсійного віку, наявністю у неї необхідного страхового стажу, вихід на пенсію саме з посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

Тобто, конструкція пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV свідчить про те, що право особи на отримання грошової допомоги виникає за умови неотримання такою особою будь-якого іншого виду пенсії саме на момент виникнення у неї права на призначення пенсії за віком на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Як наслідок, підставою для відмови у виплаті грошової допомоги у розмірі десяти пенсій за віком згідно з п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV є отримання особою будь-якої пенсії безпосередньо на момент виникнення у неї права на призначення пенсії за віком на загальних підставах, а не призначення та виплата пенсії в минулому.

Отже, оскільки позивачу від самого початку було призначено пенсію відповідно до Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII, що передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, натомість за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV позивач звернувся вперше, суд вважає, що відповідач повинен був нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, натомість безпідставно відмовив у вчиненні відповідних дій.

Щодо твердження відповідача про те, що позивач за період з 30.08.2010 по 31.08.2010 отримала пенсію за вислугу років у загальному розмірі 91,20 грн., суд вважає за необхідне зауважити, що факт саме реальної виплати позивачу пенсії за вислугу років, а не її нарахування, відповідачем належним чином не обґрунтований. Так, на підтвердження висловленої тези відповідачем було надано протокол від 24.09.2010. Натомість, із даного документу не вбачається, що позивач отримав дані кошти. Отже, зважаючи на відсутність належних доказів, які б підтверджували дані обставини, нетотожність понять "фактичне отримання пенсії" та "нарахування пенсії", суд критично оцінює твердження відповідача у відповідній частині.

Правову позицію щодо права особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій висловив Верховний Суд у справі №234/13835/17 від 13.03.2018 в якій зазначив, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального стажу (від 25 до 30 років) роботи на певних, визначених законодавством, посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної або комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

Стосовно посилань відповідача на пропуск позивачем строків звернення до суду з даною позовною заявою, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до положень п.п. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Застосовуючи строки у зазначеній сфері, потрібно розрізняти право особи на соціальний захист та право особи на судовий захист. Право на соціальний захист особи реалізується відповідним суб`єктом владних повноважень, як правило, органом пенсійного фонду за зверненням такої особи з проханням надати певний статус та здійснити відповідні виплати. У випадку якщо особа вважає, що існує спір у публічно-правовій сфері стосовно реалізації її права на соціальний захист, зумовлений протиправними рішеннями, діями або бездіяльність суб`єкта владних повноважень, така особа може звернутися до адміністративного суду з позовом, що буде уже способом реалізації права на судовий захист. Згідно з Конституцією України право особи на соціальний захист гарантується, в першу чергу, статтею 46, а право на судовий захист, зокрема, - статтями 55 та 124.

Строки у сфері соціального захисту застосовує відповідний суб`єкт владних повноважень або суд, у випадку, визнання рішення, дії чи бездіяльності відповідного суб`єкта протиправними та задоволення позову особи. У свою чергу, строк на звернення до суду застосовується виключно судом, як правило, на етапі прийняття рішення про відкриття провадження в адміністративній справі. Строк звернення до суду стосується виключно питання прийняття до розгляду або відмови у розгляді позовних вимог по суті, але не застосовується для прийняття рішення про задоволення чи не задоволення таких вимог, а також періоду протягом якого такі вимоги підлягають задоволенню.

У триваючих правовідносинах суб`єкт владних повноважень протягом певного проміжку часу ухиляється від виконання своїх зобов`язань (триваюча протиправна бездіяльність) або допускає протиправну поведінку (триваюча протиправна діяльність) по відношенню до фізичної або юридичної особи. Прикладом таких правовідносин є правовідносини, що виникають у сфері реалізації прав громадян на соціальних захист (пенсійне забезпечення, виплата заробітної плати тощо).

Важливо, що предметом позову в категорії справ стосовно соціального захисту є дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, пов`язані з соціальними виплатами, які можуть бути регулярними, періодичними, одноразовими, обмеженими в часі платежами, а тому строк на соціальний захист та строки звернення до суду залежно також від виду відповідного платежу як форми соціального захисту з боку держави.

Відлік строків для звернення з метою реалізації права на соціальний захист розпочинається з моменту отримання відповідним суб`єктом владних повноважень заяви особи, до якого додано пакет необхідних документів. У свою чергу, відлік строків для звернення до суду (у випадку незгоди особи з відповідним рішенням, дією чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду зазначеної заяви) розпочинається з моменту коли особа дізналася або повинна була дізнатися про таке порушення своїх прав, крім якщо інше прямо не передбачено законом.

З огляду на позицію Конституційного Суду України, що міститься у рішенні від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1, 12 Закону України "Про оплату праці" і у рішенні від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, суд вважає, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком.

Неможливість обмеження шестимісячним строком обов`язку України як держави забезпечити реалізацію громадянином України свого конституційного право на соціальний захист, підтверджується, також встановленим статтями 256 та 257 Цивільного кодексу України трирічним строком позовної давності, який означає строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У протилежному випадку, обов`язок громадянина, зокрема, у формі майнового зобов`язання перед державою підлягав б судовому захисту протягом 3 років, а такий ж обов`язок держави перед громадянином - 6 місяцями.

Суд встановив, що 03.07.2019 позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення та виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення (а.с.40). Відмова у вчиненні відповідних дій мала місце 04.07.2019. Отже, суд вважає, що саме з цієї дати (з 04.07.2019) мало місце порушення права позивача на отримання грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій.

Таким чином, позовні вимоги стосовно визнання дій відповідача щодо відмови в нарахуванні та виплаті позивачу грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій є обґрунтованими, а відтак, позов у цій частині слід задовольнити.

Оцінюючи наявність правових підстав для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV, суд виходить із такого.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду

Отже, суд, із урахуванням обставин, встановлених під час надання правової оцінки попередніх позовних вимог, з метою захисту майнових прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить, вважає за необхідне зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV

Таким чином, на переконання суду, дані позовні вимоги є обґрунтованими, а відтак, в цій частині позов також підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем, на переконання суду, доведено протиправність дій відповідача щодо відмови в нарахуванні та виплаті позивачу грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій.

У свою чергу, відповідач не надав суду достатніх та переконливих доказів, які б спростовували правову позицію позивача.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн., який підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити повністю позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.158-Б, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови в нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.158-Б, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено в повному обсязі та підписано 24 жовтня 2019 року.

Суддя І.В. Садовий