Справа № 2-а/1970/2207/11
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2019-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

24 жовтня 2019 року

Київ

справа №2-а/1970/2207/11

адміністративне провадження №К/9901/19467/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Кременецької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року (колегія у складі суддів: Заверухи О.Б., Гінди О.М., Ніколіна В.В.) у справі № 2-а/1970/2207/11 за позовом Кременецької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області до Комунального підприємства Кременецької міської ради «Міськводгосп» про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Кременецька об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Тернопільській області (надалі позивач, податковий орган) звернулось до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Комунального підприємства Кременецької міської ради «Міськводгосп» (надалі відповідач, Підприємство) про стягнення заборгованості перед бюджетом по податку на доходи фізичних осіб.

В обґрунтування позовних вимог податковий орган зазначає, що Підприємство несвоєчасно та не в повному об`ємі сплачувало податкові зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості перед бюджетом, загальна сума якої станом на 20 травня 2011 року становить 293 630,94 грн.

Тернопільський окружний адміністративний суд постановою від 13 жовтня 2015 року позов задовольнив. Стягнув з Комунального підприємства Кременецької міської ради «Міськводгосп» 293 630 гривень 94 копійки заборгованості з податку на доходи фізичних осіб.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та належним чином не запереченні відповідачем.

Львівський апеляційний адміністративний суд постановою від 25 жовтня 2016 року скасував постанову суду першої інстанції та прийняв нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовив.

Суд апеляційної інстанції встановив, що в порушення норм податкового законодавства, податковий орган не надсилав Підприємству податкові вимоги.

Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, податковий орган подав касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

У запереченні на касаційну скаргу Підприємство зазначає, що рішення суду апеляційної інстанції є законним, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просить залишити касаційну скаргу без задоволення.

Переглянувши судові рішення в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що в порушення підпункту 8.1.2 пункту 8.1 статті 8 та пункту 19.2 статті 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» (чинного станом на дату виникнення податкових зобов`язань), Підприємство несвоєчасно та не в повному об`ємі сплачувало податкові зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості перед бюджетом, загальна сума якої станом на 20 липня 2011 року становить 293 630,94 грн.

Заборгованість по податку на доходи фізичних осіб за період 2009-2010 роки підтверджена актом виїзної документальної перевірки № 416/2300/32291616 від 11 травня 2011 року.

За результатами виїзної документальної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства встановлено порушення підпункту 8.1.2 пункту 8.1 статті 8 та пункту 19.2 статті 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» (чинного станом на дату виникнення податкових зобов`язань), а саме - несвоєчасне перерахування до бюджету утриманих сум податку з доходів фізичних осіб в сумі 63 526,77 грн. У зв`язку з виявленими порушеннями на підставі підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України Підприємству нарахована пеня в розмірі 4 690,20 грн. Під час перевірки встановлено, що залишок неперерахованого до бюджету податку з доходів фізичних осіб станом на 1 січня 2011 року складає 285 456,42 грн, що підтверджено підписами посадових осіб відповідача на акті перевірки.

Податковий орган листом № 4572/17 від 14 липня 2011 року витребував інформацію щодо суми нарахованого та сплаченого податку на доходи фізичних осіб з 1 січня 2011 року по даний час. Згідно довідки Підприємства № 173 від 19 липня 2011 року за період з 1 січня 2011 року по 20 липня 2011 року нараховано податку на доходи фізичних осіб в сумі 97 423,69 грн, перераховано до бюджету - 93 939,35 грн.

Таким чином станом на 20 липня 2011 року непогашеною залишається заборгованість в розмірі 293 630,94 грн.

Наявність та сума боргу не є спірними між сторонами.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент звернення до суду) встановлено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

За приписами пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Як встановлено пунктом 95.2 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Судом апеляційної інстанції встановлено та не спростовано доводами касаційної скарги, що податкова вимога Підприємству не надсилалась.

Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що оскільки податковим органом не здійснено надсилання позивачеві податкових вимог, у податкового органу не виникло права на подання до суду позову про стягнення податкового боргу.

Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення судами першої та апеляційної інстанцій порушено норми матеріального та процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 341, 345, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Кременецької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області залишити без задоволення.

2. Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року у справі № 2-а/1970/2207/11 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко

І.А. Васильєва

С.С. Пасічник

Судді Верховного Суду