Справа № 340/1826/19
Суддя: Ю.П. Пасічник
Дата ухвалення: 2019-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 жовтня 2019 року м.Кропивницький Справа № 340/1826/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд

в складі головуючого судді Пасічника Ю.П.

за участю секретаря судового засідання Побочій О.В.

представника позивача Гамаюнова Д.Є.

відповідача Вовченка Є.Г.

розглянувши в режимі відеоконференції у за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ійськової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) про відшкодування шкоди заподіяної державі,-

ВСТАНОВИВ:
Військова частина НОМЕР_1 (надалі позивач) звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 (надалі відповідач) про стягнення грошових коштів в розмірі 10309,50 грн. на користь держави в особі військової частини НОМЕР_1 .

Ухвалою суду від 29.07.2019р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 02.09.2019р.

За клопотанням позивача ухвалою суду від 09.08.2019р. розгляд справи призначено до розгляду в режимі відеоконференції (а.с.32).

02.09.2019р. розгляд справи відкладено до 30.09.2019р. у зв`язку з неявкою відповідача (а.с.59).

30.09.2019р. та 16.10.2019р. в судовому засіданні оголошувалась перерва (а.с.68,69,77,78).

28.10.2019р. в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину рішення, складення повного тексту відкладено до 02.11.2019р. (а.с.90).

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що в період проходження відповідачем військової служби в Збройних Силах України, ним було втрачено особисту зброю автомат АКС-74 № НОМЕР_3 та набої до нього в кількості 30 шт.

За вказаним фактом було проведено службове розслідування та наказом командира військової частини прийнято рішення про відшкодування відповідачем нанесеного збитку, розмір якого відповідно до Постанови Верховної Ради України від 23.06.1995р. №243/95-ВР «Про затвердження Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі» склав 11455 грн.

Відповідачем добровільно сплачено частину грошових коштів в розмірі 1145,50 грн., решту суми, яка складає 10309,50 грн. позивач просить стягнути з відповідача.

В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав.

Відповідач правом надати письмовий відзив на позов не скористався, натомість в судовому засіданні проти позову заперечив, зазначивши про відсутність свої вини у втраті зброї, оскільки вказана подія мала місце під час його відпочинку у бліндажі, який мав охоронятись іншими військовослужбовцями.

Дослідивши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 18.11.2014р. №283 відповідача було зараховано до списку особового складу частини (а.с.10).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_4 відповідач з 24.11.2014р. приймав участь в антитерористичній операції (а.с.11).

23.12.2014р. відповідач в період проходження військової служби, повернувшись до бліндажу базового табору після несення служби в наряді, ліг відпочивати, залишивши особисту зброю, автомат АКС-74 № НОМЕР_3 та набої до нього в кількості 30 шт., всередині бліндажу біля входу. Прокинувшись виявив відсутність особистої зброї та набоїв.

Наказом командира військової частини від 25.12.2014р. №265 за фактом втрати відповідачем зброї та набоїв було призначено службове розслідування (а.с.38).

23.01.2015р. за результатами проведеного розслідування складено акт згідно якого причиною втрати особистою зброї встановлено недисциплінованість та безвідповідальність відповідача (а.с.39).

Результати службового розслідування затверджені наказом командира військової частини НОМЕР_4 від 23.01.2015р. (а.с.93), крім того, видано наказ №121 від 29.01.2015р. «Про виявлені недостачі та відшкодування збитків нанесених державі по службі ракетно-артилерійського озброєння», згідно з яким прийнято рішення про утримання з відповідача завданих збитків розмір яких склав 1108,72 грн., а з урахуванням кратності « 10» сума відшкодування склала 11455 грн. (а.с.46).

На підставі наказу №121 від 29.01.2015р. в книгу обліку недостач внесено відповідні записи (а.с.13-15).

Відповідачем 15.02.2015р. добровільно сплачено грошові кошти в розмірі 1145,50 грн., що підтверджується копією прибуткового касового ордеру №8 та записом в книзі грошових стягнень і нарахувань (а.с.9,16-18).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 24.04.2015р. №121 відповідача звільнено з військової служби, сума збитку в розмірі 10309,50 грн. залишилась непогашеною, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд дійшов наступних висновків.

Підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, унормовані Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим Постановою Верховної Ради України від 23.06.1995р. №243/95-ВР (надалі Положення №243/95-ВР).

Відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, завдана розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати (п. 2 Положення №243/95-ВР).

Військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявністю:

а) заподіяння прямої дійсної шкоди;

б) протиправної їх поведінки;

в) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди;

г) вини у заподіянні шкоди.

Протиправною визнається така поведінка (дія або бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки.

Військовослужбовець або призваний на збори військовозобов`язаний визнається винним у заподіяній шкоді, якщо протиправне діяння вчинено ним умисно чи з необережності (п. 3 Положення №243/95-ВР).

Залежно від того, навмисно чи з необережності заподіяно шкоду, а також з урахуванням суспільної небезпечності дії (бездіяльності) винної особи та обставин, за яких заподіяно шкоду, і вартості майна до військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних застосовується повна або обмежена матеріальна відповідальність (п.8 Положення №243/95-ВР).

Військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну недбалим виконанням ними службових обов`язків, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення (п. 10 Положення №243/95-ВР).

Вичерпний перелік підстав застосування повної матеріальної відповідальності визначений п. 13 Положення №243/95-ВР.

Військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі:

- умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій;

- приписки у нарядах та інших документах фактично не виконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах;

- заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані;

- дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину;

- недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети (п. 13).

Жодна з перелічених підстав не була встановлена в ході службового розслідування по факту втрати відповідачем зброї, а тому відповідач має нести матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення.

Згідно довідки про розмір грошового забезпечення відповідача, станом на момент втрати зброї (грудень 2014р.) розмір місячного грошового забезпечення складав 4458,77 грн. (а.с.86).

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 29.01.2015р. №121 сума заподіяного збитку склала: автомат АКС-74 №2434577 1108,72 грн., набої 36,78 грн., загальна сума 1145,50 грн.

Як вже встановлено судом та підтверджено матеріалами справи відповідачем добровільно сплачено грошові кошти в розмірі 1145,50 грн., що вказує на повне погашення заподіяної шкоди.

Висновки позивача, що в даному випадку має місце не втрата, а недостача зброї є безпідставними, оскільки спростовуються актом службового розслідування складеного саме за фактом втрати зброї.

Крім того, термін нестача військового майна наведений у Положенні про інвентаризацію військового майна у Збройних Силах, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.2000 р. № 748 - нестача військового майна - перевищення кількісних показників обсягу військового майна за даними облікових документів над даними про його фактичну наявність, установленими під час інвентаризації.

Тобто, нестача військового майна може мати місце та встановлена лише за результатами інвентаризації.

Постановою КМУ від 2 листопада 1995 р. № 880 затверджено Перелік військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості.

Оскільки судом встановлено, що у спірних правовідносинах має місце втрата зброї, а не її нестача чи розкрадання, то позивачем безпідставно застосовано вищевказане положення Переліку військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості.

Враховуючи вищевикладене суд не знаходить підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 246, 382, 255, 292-297, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:
В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Кіровоградський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення виготовлено 30.10.2019 року.

Суддя Кіровоградського окружного
адміністративного суду Ю.П. Пасічник