Справа № 640/7523/19
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2019-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 жовтня 2019 року № 640/7523/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К., при секретарі судового засідання Мині І.І., за участі позивача, від позивача - ОСОБА_3 ., від відповідача - Гайдай В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу:

За позовом ОСОБА_2
до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов ОСОБА_2 , в якому позивач просить суд :

«Скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві від 13.12.2018 року:

№ про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 4 500,00 грн. і штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 1 125,00 грн.;

№ про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору в розмірі 375,00 грн. і штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 93,75 грн.;

№ про застосування штрафних (фінансових) санкцій по податку на доходи фізичних осіб, передбачених п. 120.1 ст. 121 ПКУ в розмірі 170,00 грн.;

№ про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) з податку на доходи фізичних осіб, передбачених п. 121.1 ст. 121 ПКУ в розмірі 510,00 грн.»

Позовні вимоги мотивовані наступним:

- позивач стверджує про відсутність отриманого інвестиційного прибутку, у зв`язку з наявністю витрат на придбання проданого активу;

- позивачем не було отримано жодних запитів щодо надання документів, у зв`язку з чим вважає протиправним призначення перевірки.

Відповідачем позовні вимоги заперечуються з підстав правомірності дій та рішень, з посиланням на прийняття рішення за наявними документами, з огляду на те, що позивачем було проігноровано запити про надання доказів документів та пояснень.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паденко Тетяною Миколаївною в податковому розрахунку за формою 1-ДФ за III квартал 2017 року відображено інформацію про отримання інвестиційного прибутку за ознакою доходу « 112» у сумі 25000,00 грн. на користь фізичної особи ОСОБА_2 .

Як вбачається з доданого позивачем до позовної заяви договору про відступлення шляхом купівлі - продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «Софія Ойл» від 22.09.2017р., який було посвідчено зазначеним нотаріусом, позивачем було продано частку у статутному капіталі, відповідно до пункту 2.1 договору суму 25000 грн. було отримано позивачем до укладення договору.

1 березня 2018 року відповідачем було направлено позивачу запит №6890/К/26-15-13-04-20, за змістом якого відповідач повідомив про вищезазначені обставини та запропоновано подати декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік або надати пояснення та документи на їх підтвердження.

Матеріалами справи підтверджується обставина надсилання даного листа відповідачем 06.03.2018р. на адресу реєстрації позивача, підтверджену інформацією про місце реєстрації позивача від 05.02.2018р., надану на запит відповідача від 18.01.2018р. - АДРЕСА_1 .

Дане поштове відправлення було повернуто відправнику 10.04.2018 року.

З огляду на повернення даного листа та те, що позивачем ні декларації, ні інформації про наявність витрат при отриманні доходу подано не було, 21 червня 2018 року відповідачем було направлено приватному нотаріусу запит №2-13-04-20, у відповідності до якого відповідач повідомив про вищезазначені обставини та просив надати інформацію та копії документів щодо отримання інвестиційного доходу (прибутку) у 2017 році.

Приватним нотаріусом було повідомлено про укладення вищезазначеного договору від 22.09.2017р. та отримання позивачем доходу.

З огляду на викладені обставини, судом не приймаються посилання позивача на протиправність призначення перевірки, оскільки відповідно до підпунктів 78.1.1 та 78.1.2 Податкового кодексу України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту;

- платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом.

Наказом про проведення позапланової невиїзної перевірки від 28.09.2018р. №14640, на підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78, ст. 79, п. 82.2 Податкового кодексу України, було вирішено провести документальну позапланову невиїзну перевірку позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, повідомлення від 1 жовтня 2018 року про проведення перевірки з вимогою про надання документів щодо отримання інвестиційного доходу та понесених інвестиційних витрат було надіслано позивачу 1 жовтня 2018 року, та повернуто відправнику 1 листопада 2018 року.

Позивачем відповідачу жодних документів надано не було.

Відповідачем складено 25.10.2018р. акт № 4235/26-15-42-02-30/ «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки з питань дотримання вимог своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманого доходу у вигляді інвестиційного прибутку від продажу корпоративного права платника податків - фізичної особи ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_1 ) за період з 01.01.2017р. по 31.12.2017 р.» (далі - Акт перевірки).

Актом перевірки було встановлено порушення позивачем :

п. 179.1 ст. 179 розділу IV Податкового кодексу України, з урахуванням вимог п.п. 49.18.4 п.49.18 ст. 49 Податкового кодексу України, оскільки позивачем не подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік до ДПІ Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві;

вимог п.п. «а» п. 176.1 п.176, п.44.1, п.44.3 ст.44 Податкового кодексу України, оскільки позивачем не надано до перевірки Книги обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу;

п.п. 168.2.1 п. 168.2 ст.168 Податкового кодексу України, з урахуванням вимог п.п. 164.2.9 п.164.2 ст.16 п.п.170.2.6 п.170.2 ст.170 Податкового кодексу України, оскільки позивачем не задекларовано дохід у вигляді інвестиційного прибутку сумі 25000,00 грн. та не сплачено до бюджету податок на доходи фізичних осіб за 2017 рік в cyмі 4500,00 грн. з отриманого доходу;

п.п. 1.2, п.п. 1.3 п. 16і підрозділу 10 Розділу XX Перехідних Положень Податкового кодексу України, оскільки позивачем не нараховано, не утримано та не перераховано до бюджету військовий збір у сумі 375,00 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи, даний акт перевірки було направлено позивачу 27.10.2018 року та повернуто відповідачу 27.11.2018р.

На підставі вищезазначених висновків Акту перевірки, відповідачем було прийнято оскаржувані податкові повідомлення - рішення від 13.12.2018 року № , № , № , № , з правомірністю яких суд погоджується, виходячи з наступного.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно п. 15.1 ст. 15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до п.45.1 ст.45 Податкового кодексу України зазначено, що платник податків - фізична особа зобов`язана визначити свою податкову адресу.

Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більш однієї адреси.

Відповідно до п.70.1 ст.70 Податкового кодексу України зазначено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, формує та веде Державний реєстр фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр).

Згідно п 70.7 ст.70 Податкового кодексу України встановлено, що фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно п 70.8 ст.70 Податкового кодексу України встановлено, що проведення державної реєстрації фізичної особи - платника податків у Державному реєстрі та внесення змін до даних, які містяться у Державному реєстрі, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, інформує територіальний орган.

Відповідно до п.п.70.15.1 п.70.15 ст.70 Податкового кодексу України зазначено, що відомості з Державного реєстру використовуються контролюючими органами виключно для здійснення контролю за дотриманням податкового законодавства України.

Відповідно до наказу Міністерства доходів і зборів України «Про затвердження Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків» від 10.12.2013 № 779 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 26.12.2013р. №2211/27743, чинного на момент виникнення спірних правовідносин), реєстрація фізичних осіб у Державному реєстрі здійснюється з метою єдиного державного обліку фізичних осіб, які зобов`язані сплачувати податки, збори у порядку та на умовах, що визначаються Податковим кодексом України.

Згідно п.1 розділу IV наказу від 10.12.2013 №779 зазначено, що Державний реєстр створений для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які зобов`язані сплачувати податки, збори у порядку та на умовах, що визначаються Податком кодексом України та іншими нормативно-правовими актами України з метою створення умов для здійснення контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, зборів, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи. Державний реєстр фізичних осіб - платників податків формується на основі Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів.

Відповідно до п.1 розділу VI вищевказаного наказу встановлено, то фізична особа зобов`язана подати відповідному контролюючому органу Облікову картку/Повідомлені для реєстрації у Державному реєстрі відповідно до порядку, встановленого цим Положенням. Фізичні особи зобов`язані надавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до Облікової картки/Повідомлення, протягом місяця з дня виникнення таких змін у порядку, визначеному цим Положенням.

Згідно п.1 розділу IX наказу від 10.12.2013 №779 зазначено, що фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до Облікової картки або Повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання Заяви за формою № 5ДР (додаток 11) або за формою № 5ДРП (додаток 12) відповідно.

Тобто, ведення Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, який створений для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які зобов`язані сплачувати податки та збори, є обов`язком податкового органу. При цьому, визначення податкової адреси та внесення змін даних, які вносяться до їх облікової картки вже є обов`язком платника податків - фізичної особи, які він реалізує шляхом подання відповідної заяви або повідомлення до контролюючого орану за місцем обліку.

В матеріалах справи містяться копії, а в судовому засіданні судом було оглянуто оригінали повернутих поштових відправлень від 06.03.2018р., 01.10.2018., 27.10.2018р. 17.12.2018р., якими позивачу направлялися запити, акт та оскаржувані рішення, з відміткою пошти про повернення "за закінченням встановленого строку зберігання", повернутих на адресу відповідача .

Згідно абз. 6 пункту 42.4 статті 42 ПК України, у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Також, відповідно до пункту 58.3 статті 58 ПК України, податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг. У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення. У разі якщо вручити податкове повідомлення-рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення-рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.

Відтак, з огляду на вказані приписи Податкового кодексу України, запити, акт та оскаржувані рішення вважаються такими, що були вручені позивачу.

З огляду на існування фрази «з інших причин», наведену в абзаці 6 пункту 42.4 статті 42 ПК України, судом не приймаються посилання позивача на відсутність підтвердження вручення рішень та запитів.

За правилами п. 85.2 статті 85 ПК України, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Відповідно до п. 44.1 статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Платники податку, які відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності (п. 44.2 статті 44 ПК України).

Згідно з п.п. 44.3, 44.4, 44.5 статті 44 ПК України, платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Якщо документи, визначені у пункті 44.1 цієї статті, пов`язані з предметом перевірки, проведенням процедури адміністративного оскарження прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення або судового розгляду, такі документи повинні зберігатися до закінчення перевірки та передбаченого законом строку оскарження прийнятих за її результатами рішень та/або вирішення справи судом, але не менше строків, передбачених пунктом 44.3 цієї статті.

У разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов`язаний у п`ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації.

Платник податків зобов`язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу.

У разі неможливості проведення перевірки платника податків у випадках, передбачених цим підпунктом, терміни проведення таких перевірок переносяться до дати відновлення та надання документів до перевірки в межах визначених цим підпунктом строків.

Пунктом 44.6 статті 44 ПК України визначено, що у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Зміст наведених правових норм свідчить, що обов`язок контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі первинних документів кореспондується з обов`язком платника податків зберігати такі первинні документи та надавати їх при перевірці. Не надання таких документів нормами п. 44.6 статті 44 ПК прирівнюється до їх відсутності.

Відповідно до пункту 44.7 статті 44, у разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який проводить перевірку, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи).

Протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта перевірки, платник податків має право подати контролюючому органу, що проводив перевірку, заперечення та/або додаткові документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

Суд, з огляду на наведене, доходить наступних висновків :

- В разі втрати первинних документів платник податків зобов`язаний у п`ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації.

- Також платник податків зобов`язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу.

- Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Протягом п`яти робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків має право надати до контролюючого органу, що призначив перевірку, документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

В той же час, позивачем відповідачу жодних документів щодо отримання інвестиційного прибутку та наявності понесених у зв`язку з цим витрат, надано не було, у зв`язку з чим, керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Повний текст рішення складено 28.10.2019.

Суддя С.К. Каракашьян