Справа № 463/9015/19
Суддя: Стрепко Н. Л.
Дата ухвалення: 2019-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 463/9015/19
Провадження № 2-а/463/365/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Стрепка Н.Л.,

з участю секретаря судових засідань Коник О.Б.,

представника позивача Опаєць О.А.,

перекладача Аннич О.А.,

відповідача ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Львові справу за адміністративним позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина 2144) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Республіки Туреччина ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про затримання іноземця з метою передачі в порядку реадмісії, -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом про затримання відповідача ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію на строк 6 місяців, починаючи з часу фактичного затримання до 14 години 30 хвилин 10 квітня 2020 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач вчинив незаконне, поза межами пунктів пропуску, перетинання державного кордону із України в Республіку Польща, на напрямку 646 прикордонного знаку, територія Річківської сільської ради Жовківського району Львівської області, внаслідок чого 9 жовтня 2019 року був затриманий Прикордонною вартою Республіки Польща. На підставі угоди між Україною та Європейським Співтовариством «Про реадмісію осіб» 10 жовтня 2019 року відповідача було передано на територію України. 11 жовтня 2019 року про затримання громадянина Республіки Туреччина ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) проінформовано Посольство Республіки Туреччина в Україні. 11 жовтня 2019 року Личаківським районним судом прийнято рішення про його затримання з метою ідентифікації. 22 жовтня 2019 року на адресу Львівського прикордонного загону надійшла відповідь Посольства Республіки Туреччина у якій підтверджується, що ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином Республіки Туреччина. 23 жовтня 2019 року Жовківським районним судом Львівської області відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення. 23 жовтня 2019 року начальником Львівського прикордонного загону відносно відповідача прийнято рішення про примусове повернення з України, яке останній виконати не в змозі у зв`язку з відсутністю коштів. Крім того, у нього немає джерела доходу та відсутні родичі на території України. У зв`язку з наведеним, просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 24 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з наведених вище мотивів, просила позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечив.

Заслухавши доводи представника позивача, пояснення відповідача, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши докази, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, суд приходить до наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За правилами ч. 7 ст. 5 КАС України іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що й громадяни та юридичні особи України.

Відповідно до ч. 4 ст. 46 КАС України громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, громадські об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень, в тому числі в інших випадках, коли право звернення до суду надано суб`єкту владних повноважень законом.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземця або осіб без громадянства визначені статтею 289 Кодексу адміністративного судочинства України.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач вчинив незаконне, поза межами пунктів пропуску, перетинання державного кордону із України в Республіку Польща, на напрямку 646 прикордонного знаку, територія Річківської сільської ради Жовківського району Львівської області, внаслідок чого 9 жовтня 2019 року був затриманий Прикордонною вартою Республіки Польща. На підставі угоди між Україною та Європейським Співтовариством «Про реадмісію осіб» 10 жовтня 2019 року відповідача було передано на територію України. 11 жовтня 2019 року Личаківським районним судом прийнято рішення про його затримання з метою ідентифікації.

Крім того, 11 жовтня 2019 року про затримання громадянина Республіки Туреччина ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) проінформовано Посольство Республіки Туреччина в Україні. 22 жовтня 2019 року на адресу Львівського прикордонного загону надійшла відповідь Посольства Республіки Туреччина №21/11107 від 15 жовтня 2019 року у якій зазначено, що ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином Республіки Туреччина.

23 жовтня 2019 року Жовківським районним судом Львівської області відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення.

Начальником Львівського прикордонного загону Римарчуком І. 23 жовтня прийнято рішення про примусове повернення з України громадянина Республіки Туреччина ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) та зобов`язано його покинути територію України у термін до 3 листопада 2019 року.

Представлені позивачем докази свідчать про те, що відповідач реалізуючи свої права та свободи, міг у встановленому порядку іммігрувати в Україну або іншу європейську країну на постійне місце проживання, або тимчасово прибути для працевлаштування на визначений термін, як це передбачено законодавством України, законодавством інших держав та міжнародними документами, не завдавши шкоди національним інтересам України. Але знаючи про можливість легально виїхати до європейських країн і України, відповідач вибрав більш легкий та незаконний спосіб, знаючи, що для досягнення своєї мети він неодноразово буде порушувати та ігнорувати законодавство країн на своєму шляху, відповідач умисно пішов на вчинення правопорушення.

Відповідно до положень ст. ст. 9, 29 Загальної декларації прав людини ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

У статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України 11 вересня 1997 року, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, законного арешту або затримання з метою запобігання недозволеному в`їзду особи в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Частиною 1 ст. 289 КАС України встановлено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства, зокрема, з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.
Згідно з ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

Беручи до уваги наведене вище, а також те, що у відповідача відсутні кошти, що дозволяють йому виїхати за межі території України самостійно, а також документи для цього, що було підтверджено ним у судовому засіданні, позивачем встановлено країну громадянської належності відповідача, у нього відсутні родичі на території України, а також будь-які законні джерела доходу, а тому суд приходить до висновку, що даний позов є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 6, 77, 246, 250, 289, 293 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в:

адміністративний позов ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина 2144) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Республіки Туреччина ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про затримання іноземця з метою передачі в порядку реадмісії задовольнити.

Затримати громадянина Республіки Туреччина ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію на строк 6 місяців, починаючи з часу фактичного затримання до 14 години 30 хвилин 10 квітня 2020 року.
Рішення в частині затримання ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернути до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. 289, п. 15.5 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):
Позивач: ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина 2144) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 .

Відповідач: громадянин Республіки Туреччина ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ), місце перебування: АДРЕСА_1 , ПТТ Львівського прикордонного загону.

Суддя: Стрепко Н.Л.