Справа № 480/1111/19
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2019-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2019 р.Справа № 480/1111/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Сіренко О.І. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.07.2019 року, головуючий суддя І інстанції: О.М. Кунець, м. Суми, повний текст складено 30.07.19 року по справі № 480/1111/19

за позовом ОСОБА_1

до Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області

треті особи Комунальне некомерційне підприємство "Центральна амбулаторія загальної практики - сімейної медицини" , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

про визнання протиправним та нечинним рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області, 3-тя особа: Комунальне некомерційне підприємство "Центральна амбулаторія загальної практики - сімейної медицини", в якому просила суд: визнати протиправним та нечинним пункт 1 рішення Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області сьомого скликання двадцять другої сесії (позачергової) від 10.01.2019 "Про скорочення чисельності і штату працівників Комунального некомерційного підприємства "Центральна амбулаторія загальної практики - сімейної медицини" Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області.

Протокольною ухвалою суду від 17.04.2019 до участі у справі у якості третіх осіб на боці відповідача залучено ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 24.07.2019 року в задоволенні адміністративного позовуОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій вона просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначила, що вказане рішення є незаконними, ним нанесено шкоду інтересам позивача, оскільки у зв`язку з виконанням оскаржуваного рішення позивача в подальшому було звільнено із займаної посади на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

В судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін.

Згідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, колегія суддів, враховуючи неявку у судове засідання всіх учасників справи, вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 29.05.2018 двадцять другою сесією сьомого скликання Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області прийнято рішенням "Про припинення шляхом перетворення Комунального закладу "Центральна амбулаторія загальної практики-сімейної медицини" Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області в Комунальне некомерційне підприємство "Центральна амбулаторія загальної практики-сімейної медицини" Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області (а.с.39-40).

Рішенням ХІІ сесії сьомого скликання Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області затверджено статут Комунального некомерційного підприємства "Центральна амбулаторія загальної практики-сімейної медицини" Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області (далі - КНП) (а.с.33-38).

Згідно із затвердженим Статутом - визначено:

- Комунальне некомерційне підприємство "Центральна амбулаторія загальної практики-сімейної медицини" Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області є комунальним некомерційним підприємством, що створене з метою забезпечення потреб населення громади у первинній медичній (медико-санітарній) допомозі (п.1.1.);

- Засновником є Верхньосироватська сільська рада Сумського району Сумської області (далі - Засновник) (п.1.3.);

- КНП підпорядкований, підзвітний та підконтрольний Верхньосироватській сільській раді Сумського району Сумської області (п.1.4.);

- КНП фінансуєтьсяз бюджету об`єднаної територіальної громади (п.1.5);

- КНП є юридичною особою публічного права, має рахунки в органах казначейства, самостійний баланс, штампи необхідні для організації своєї роботи, кутовий штамп, печатку із своєю назвою, а також бланки організаційно-розпорядчої документації. Права і обов`язки юридична особа КНП набуває з дня його державної реєстрації (п.1.8.);

- КНП за погодженням із засновником визначає організаційну структуру, кошторис, штатну чисельність працівників і штатний розпис (п.4.6).

З працівниками реорганізованого підприємства укладено колективний договір (а.с.41-45).

В подальшому, 03.01.2019 виконуючий обов`язки головного лікаря ОСОБА_6 направила до Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області клопотання за №3 про скликання позачергової сесії Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області з приводу зміни штатного розпису та граничної чисельності заробітної плати, подальшого фінансування Комунального некомерційного підприємства "Центральна амбулаторія загальної практики-сімейної медицини" Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області. У зв`язку з економією фонду заробітної плати та оптимізацією структури запропоновано посади, які підлягали скороченню (а.с.83).

03.01.2019 Розпорядженням сільського голови Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області №01-ОД було скликано двадцять другу (позачергову) сесію Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області (а.с.106).

Рішенням Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області ХХІІ сесії VII скликання 10.01.2019 прийнято рішення «Про скорочення чисельності і штату працівників Комунального некомерційного підприємства Центральна амбулаторія загальної практики-сімейної медицини" Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області» (а.с.71).

Вказаним рішенням вирішено:

- скоротити у штатному розписі Комунального некомерційного підприємства Центральна амбулаторія загальної практики-сімейної медицини" Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області 4 посади: сестра господиня - 1 кількість, сторож - 2, робітник з комплексного обслуговування й ремонту будинків - 1;

- скоротити чисельність працівників Комунального некомерційного підприємства Центральна амбулаторія загальної практики-сімейної медицини" Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області: лікар загальної практики-сімейний лікар - 1, сестра медична загальної практики-сімейної медицини - 1, молодша медична сестра - 0,5;

- ввести в дію новий штатний розпис Комунального некомерційного підприємства Центральна амбулаторія загальної практики-сімейної медицини" Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області та затвердити граничну чисельність працівників у кількості 27,75 штатних одиниць з дня набрання чинності даного рішення.

11.01.2019 позивачу вручено попередження про скорочення штату (а.с.47), так як позивач займала посаду, яка підлягала скороченню - сестра господиня.

Відповідно до наказу Комунального некомерційного підприємства Центральна амбулаторія загальної практики-сімейної медицини" Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області №18-К від 11.03.2019 ОСОБА_1 звільнено з 11.03.2019 у зв`язку із скороченням штату відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.48).

Позивач, не погодившись із рішеннями відповідача, вважаючи, що скорочення штату Комунального некомерційного підприємства «Центральна амбулаторія загальної практики-сімейної медицини" Верхньосироватської сільської ради є протиправним, порушує її трудові права, звернулась до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що приймаючи оскаржуване рішення, Верхньосироватська сільська рада діяла на підставі, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження їй надано.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

З 1 січня 2018 року в Україні вступила в дію медична реформа

Перший етап реформи - це зміни в первинній ланці надання медичних послуг. На першому етапі заклади первинної медичної допомоги повинні реорганізуватися з бюджетних установ на комунальні некомерційні підприємства. Це обов`язкова умова, оскільки тільки медичні заклади у статусі комунальних некомерційних підприємств зможуть укласти договори з Національною службою здоров`я України та отримувати пряме фінансування за надані послуги з Державного бюджету.

Обставини даної справи пов`язані з наслідками реалізації медичної реформи у сільській місцевості, а тому, необхідно висвітлити правові засади місцевого самоврядування.

Так, відповідно до ч.1 ст.140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України (ч.1 ст.2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи (ч. 3 ст. 140 Конституції України).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.

Територіальна громада - жителі, об`єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об`єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр (ст.1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" та іншими законами (ч.1 ст.10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Відповідно до ч.2 ст.2 Цивільного кодексу України територіальні громади є учасниками цивільних відносин.

Згідно ч.ч. 1,2 ст.169 Цивільного кодексу України територіальні громади діють у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин, можуть створювати юридичні особи публічного права (комунальні підприємства, навчальні заклади тощо) у випадках та в порядку, встановлених Конституцією України та законом.

Територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов`язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом (ст.172 Цивільного кодексу України).

У випадках і в порядку, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, від імені територіальних громад за спеціальними дорученнями можуть виступати фізичні та юридичні особи, органи місцевого самоврядування (ст.173 Цивільного кодексу України).

Матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад (ч.1 ст.142 Конституції України, ч.3 ст.16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Майно комунального унітарного підприємства перебуває у комунальній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання (комунальне комерційне підприємство) або на праві оперативного управління (комунальне некомерційне підприємство) (ч.3 ст.78 Господарського кодексу України.

Територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю (ч.1 ст.143 Конституції України).

Суб`єкт господарювання може бути утворений за рішенням власника (власників) майна або уповноваженого ним (ними) органу, а у випадках, спеціально передбачених законодавством, також за рішенням інших органів, організацій і громадян шляхом заснування нового, реорганізації (злиття, приєднання, виділення, поділу, перетворення) діючого (діючих) суб`єкта господарювання з додержанням вимог законодавства (ч.1 ст.56 Господарського кодексу України).

Установчими документами суб`єкта господарювання є рішення про його утворення або засновницький договір, а у випадках, передбачених законом, статут (положення) суб`єкта господарювання (ч. 1 ст. 57 Господарського кодексу України ).

В установчих документах повинні бути зазначені найменування та місцезнаходження суб`єкта господарювання, мета і предмет господарської діяльності, склад і компетенція його органів управління, порядок прийняття ними рішень, порядок формування майна, розподілу прибутків та збитків, умови його реорганізації та ліквідації, якщо інше не передбачено законом (ч. 2. ст. 57 Господарського кодексу України).

Статут суб`єкта господарювання повинен містити відомості про його найменування і місцезнаходження, мету і предмет діяльності, розмір і порядок утворення статутного та інших фондів, порядок розподілу прибутків і збитків, про органи управління і контролю, їх компетенцію, про умови реорганізації та ліквідації суб`єкта господарювання, а також інші відомості, пов`язані з особливостями організаційної форми суб`єкта господарювання, передбачені законодавством. Статут може містити й інші відомості, що не суперечать законодавству.

Статут (положення) затверджується власником майна (засновником) суб`єкта господарювання чи його представниками, органами або іншими суб`єктами відповідно до закону (ч.5 ст.57 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст.25 Закону "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Виключна компетенція сільських, селищних, міських рад, а саме перелік питань, що вирішується лише на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради визначений ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Згідно з ч.5 ст.60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Відповідно до ч.1 ст.106 Цивільного кодексу України, злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади.

Згідно із ст.137 Господарського кодексу України, власник майна, закріпленого на праві оперативного управління за суб`єктом господарювання, здійснює контроль за використанням і збереженням переданого в оперативне управління майна безпосередньо або через уповноважений ним орган і має право вилучати у суб`єкта господарювання надлишкове майно, а також майно, що не використовується, та майно, що використовується ним не за призначенням.

Відповідно до ч.4 ст.60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" районні та обласні ради від імені територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюють управління об`єктами їхньої спільної власності, що задовольняють спільні потреби територіальних громад.

Пунктом 20 статті 43 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що виключно на пленарних засіданнях обласної ради вирішуються питання щодо управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Таким чином, засновником та власником підприємства комунальної форми власності є територіальна громада, інтереси якої представляє відповідна рада.

Судом встановлено, що Верхньосироватська сільська рада у спірних правовідносинах виступає розпорядником майна комунальної власності, а саме Комунального некомерційного підприємства "Центральна амбулаторія загальної практики-сімейної медицини» Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області.

Таким чином, судова колегія зазначає, що суд першої інстанції правомірно вказав на те, що як розпорядник майна відповідач вправі приймати рішення щодо реорганізації вказаної установи.

Необхідно зазначити, що підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом (ч. 2. ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду (ч. 5 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом (ч. 8 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на засадах їх підпорядкованості, підзвітності та підконтрольності органам місцевого самоврядування (ст. 17 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Правові акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, прийняті в межах їх повноважень, є обов`язковими для виконання усіма учасниками господарських відносин, які розташовані або здійснюють свою діяльність на відповідній території (ч. 3 ст. 23 Господарського кодексу України).

Отже, згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності.

Згідно ч. 1 ст. 59 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Таким чином, відповідно до п.30 ч.1 ст.26 зазначеного Закону до виключної компетенції міської ради належить прийняття рішень, зокрема, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади.

З аналізу вищенаведених приписів законодавства суд зазначає, що, враховуючи потреби територіальної громади, міська рада уповноважена приймати рішення, яким має виключне право створити, припинити підприємство комунальної форми власності, має право приймати будь-яке рішення щодо володіння, користування чи розпорядження своїм майном, в тому числі й тим, яке передано на праві оперативного управління будь-якій юридичній особі комунальної форми власності. Будь-які органи чи особи, а також Держава не мають права втручатись у здійснення власником наданих повноважень.

Як встановлено під час розгляду справи, Рішенням дванадцятої сесії сьомого скликання Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області від 29.05.2018 р. створено Комунальне некомерційне підприємство "Центральна амбулаторія загальної практики-сімейної медицини» Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області (далі - КНП) шляхом перетворення комунального закладу "Центральна амбулаторія загальної практики-сімейної медицини» Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області (а.с.39-40).

Слід відмітити, що у розрізі медичної реформи в Україні перетворення закладів охорони здоров`я (далі - 303) у комунальні не комерційні підприємства сприяє збільшенню господарської та фінансової автономії (самостійності) та управлінської гнучкості комунальних закладів охорони здоров`я, формуванню у них стимулів для поліпшення якості медичного обслуговування населення і водночас підвищення економічної ефективності використання активів.

Згідно затвердженого Статуту КНП, засновником, власником майна підприємства є Верхньосироватська сільська рада Сумського району Сумської області. Підприємство є підпорядкованим, підзвітним та підконтрольним Верхньосироватській сільській раді Сумського району Сумської області та сільському голові (п.1.4.), майно підприємства є комунальною власністю і закріплюється за ним на праві оперативного управління (п. 4.1).

Відповідно до п.4.6 Статуту, КНП за погодженням із Засновником визначає організаційну структуру, кошторис, штатну чисельність працівників і штатний розпис.

На виконання наданих повноважень виконуюча обов`язки КНП Гонтова О. Г ., з метою оптимізації структури та економії фонду заробітної плати направила голові Верхньосироватської сільської ради клопотання про скликання позачергової сесії сільської ради для зміни штатного розпису та граничної чисельності заробітної плати, подальшого фінансування КНП. У додатку до клопотання наведено перелік посад, які підлягали скороченню, зокрема: молодша медична сестра КНП - 1 од., робітник з комплексного обслуговування КНП - 1 од., реєстратор медичний КНП - 1 од., сторож КНП - 2 од., вища медична сестра АЗПСМ с.В.Бобрик - 0,5 од., молодша медична сестра с.В.Бобрик - 0,5 од., сестра медична загальної практики сімейної медицини КНП - 0,5 од. (а.с.20, зворотній бік а.с.20).

Відповідно до п.п. 1,2,3 Розділу 3 Регламенту роботи Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області сьомого скликання (далі - Регламент) (а.с.72-81) суб`єктами права внесення пропозицій щодо питань на розгляд сільської ради (ініціаторами) є:

- сільський голова;

- постійні депутатські комісії;

- депутат (депутати);

- виконавчий комітет сільської ради;

- загальні збори громадян.

Процедура розгляду питання в сільській раді передбачає:

1) внесення пропозиції щодо розгляду питання (ініціювання) у письмовій формі;

2) вивчення питання і підготовка проекту рішення;

3) попередній розгляд проекту рішення на засіданнях постійних комісій;

4) розгляд питання на сесії (пленарному засіданні) сільської ради з прийняттям відповідного рішення.

Підставою для розгляду питання у сільській раді, залежно від того, хто із суб`єктів, зазначених у пункті 1 Регламенту, є ініціатором, можуть бути:

1) розпорядження та доручення сільського голови;

2) звернення постійної комісії до сільського голови з витягом із протоколу її засідання, на якому прийнято рішення про внесення питання на розгляд сільської ради;

3) письмове звернення депутата (депутатів) до сільського голови;

4) рішення виконавчого комітету сільської ради про внесення питання на розгляд сільської ради;

5) протокол проведених відповідно до вимог Статуту загальних зборів громадян, на яких прийнято рішення.

Ініціатор має чітко сформулювати питання, увійти з пропозицією про внесення питання в план роботи сільської ради чи розглянути його позапланово на черговій сесії ради, готує проект рішення і вказує хто доповідає на пленарному засіданні сільської ради. Ініціатор може звернутися до сільського голови з письмовим клопотанням, доручити підготовку проекту рішення відповідним виконавчим органам сільської ради та виступу з доповіддю на сесії.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що керівник КНП, звертаючись до сільської ради з клопотання щодо зміни штатного розпису та граничної чисельності заробітної плати, подальшого фінансування КНП дотримався порядку внесення нагального питання на розгляд сільської сесії.

В подальшому, 03.01.2019 розпорядженням сільського голови за №01-ОД "Про скликання двадцять другої (позачергової) сесії Верхньосироватської сільської ради сьомого скликання скликано двадцять другу позачергову сесію сільської ради на 10.01.2019 (а.с.106).

Відповідно до п.6 Розділу 3 Регламенту, не пізніше як за 10 днів, підготовлені і оформлені належним чином проекти рішень у необхідній кількості подаються секретарю сільської ради. Постійні комісії на своїх засіданнях розглядають заяви, звернення, висновки відповідних органів сільської ради і готують сільській раді протокол засідання у формі рекомендації.

За результатами розгляду клопотання в.о. головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Центральна амбулаторія загальної практики-сімейної медицини» Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області ОСОБА_6 . 10.01.2019 постійна комісія з питань планування, фінансів, бюджету та соціально-економічного розвитку рекомендувала сесії підтримати клопотання про скорочення чисельності і штату працівників Комунального некомерційного підприємства «Центральна амбулаторія загальної практики-сімейної медицини» Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області (а.с.82).

Відповідно до п.10 ст.46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», п.3 Розділу 4 Регламенту чергова сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць. В інших випадках сесію (позачергову сесію) може бути скликано за обставинами і в спосіб, викладеними в пунктах 6,7,8, 9 статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Рішення про скликання сесії ради доводиться до відома депутатів і населення не пізніше як за 10 днів (у виняткових випадках - не пізніш як за день) до сесії із зазначенням часу скликання, місця проведення та питань, які передбачається внести на розгляд ради.

Пункт 7 Розділу 3 Регламенту передбачає, що необхідні для ознайомлення, вивчення та роботи під час сесії документи надаються депутатам в електронній або письмовій формі не пізніше як за 5 дні до початку сесії. У виняткових випадках вони можуть надаватись перед початком пленарних засідань. У проекті порядку денного має бути перелік питань, що пропонуються до розгляду, із зазначенням доповідача кожного порушеного питання.

Розробник проекту рішення робить доповідь на пленарному засіданні сільської ради. Ініціатор розгляду питання в раді, якщо він не готує проект рішення, має право на співдоповідь. Сільський голова, постійні комісії сільської ради, депутат (депутати) мають право вносити альтернативні проекти рішень з питань, внесених на розгляд сільської ради. Розробники внесеного альтернативного проекту рішення мають право на співдоповідь на пленарному засіданні сільської ради.

Слід зазначити, що всі проекти рішень оприлюднюються на офіційному веб-сайті, а після прийняття оприлюднюються в іншому розділі.

Судом встановлено, що відповідно до п. 7 розділу 3 Регламенту, було повідомлено депутатів Верхньосироватської сільської ради про проведення позачергової сесії Верхньосироватської сільської ради, з наданням всіх необхідних документів у письмовій формі та поінформовано населення (а.с.142).

Таким чином, відповідачем дотримано необхідних процедур, передбачених Розділом 2 і Розділом 3 Регламенту та 10.01.2019 проведено позачергову двадцять другу сесію сьомого скликання Верхньосироватської сільської ради.

Сесія сільської ради є повноважною, якщо в її пленарному засіданні бере участь більше половини депутатів від загального (кількісного) складу ради, тобто 14 депутатів.

На позачерговій сесії 10.01.2019 були присутні 14 депутатів, що підтверджується додатком до протоколу двадцять другої (позачергової) сесії сьомого скликання Верхньосироватської сільської ради (а.с.68).

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що у цій частині відповідачем дотримано вимоги п.4 Розділу 4 Регламенту.

Відповідно до п. 1 Розділу 6 Регламенту рішення сільської ради з будь-якого питання приймаються на її пленарному засіданні після обговорення шляхом голосування. Сільська рада приймає рішення з дотриманням такого порядку: прийняття проекту рішення за основу, виступи з мотивів голосування, голосування пропозицій і поправок, прийняття рішення в цілому.

Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених законодавством, в яких рішення приймаються таємним голосуванням.

Так, за результатами обговорення порядку денного, виступів в.о. головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Центральна амбулаторія загальної практики-сімейної медицини» Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області ОСОБА_6 , члена постійної комісії з питань планування, фінансів, бюджету та соціально-економічного розвитку ОСОБА_8 , депутатським корпусом одноголосно було прийнято рішення про необхідність скорочення чисельності і штату працівників Комунального некомерційного підприємства «Центральна амбулаторія загальної практики- сімейної медицини» Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області (а.с.66-67,69).

Тобто, 10.01.2019 двадцять другою сесією (позачерговою) сьомого скликання Верхньосироватської сільської ради було прийнято рішення "Про скорочення чисельності і штату працівників Комунального некомерційного підприємства "ЦАЗПСМ" Верхньосироватської сільської ради " (а.с.71).

Рішення про скорочення чисельності і штату працівників Комунального некомерційного підприємства «Центральна амбулаторія загальної практики-сімейної медицини» Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області підписано сільським головою Верхньосироватської сільської ради ОСОБА_9 . 10.01.2019, що передбачено п.8 Розділу 6 Регламенту та опубліковано на веб-сайті сільської ради (а.с.139).

В подальшому, 11.01.2019 КНП довело до відома позивача попередження про скорочення штату (а.с.47). У даному попередженні, крім іншого, ОСОБА_1 повідомлялась, що після закінчення двомісячного терміну з моменту одержавння даного попередження вона підлягає звільненню відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України; про відсутність вакантних посад, які могли бути запропоновані їй для подальшого працевлаштування.

11.03.2019 (після закінчення двомісячного терміну) наказом Комунального некомерційного підприємства "Центральна амбулаторія загальної практики-сімейної медицини" Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області №18-К ОСОБА_1 сестру господарку з 11.03.2019 звільнено у зв`язку зі скороченням штату відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.48).

Аналізуючи викладене, суд зазначає, що судовому захисту підлягають права, свободи або законні інтереси особи, які були порушені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

Водночас, судова колегія звертає увагу на те, що оскаржуване рішення не є актом індивідуальної дії відносно позивача, а є розпорядчим документом щодо власності територіальної громади.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та зазначалось вище, однією з підстав для звернення до суду позивач вважає порушення оскаржуваним рішенням відповідача її трудових прав, які були порушені її звільненням з КНП і недотриманням п.1 ч.1 ст.40 КЗпП.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Враховуючи зазначений позивачем аргумент, суд звертає увагу на ту обставину, що позивач з Верхньосироватскою сільською радою Сумського району Сумської області в трудових відносинах не перебувала, будь-які взаємні права чи обов`язки у позивача та відповідача не виникали, оскаржене рішення безпосередньо прав чи обов`язків позивача не зачіпає та до вчинення нею будь-яких дій не зобов`язує.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України усі рішення суб`єкта владних повноважень повинні бути прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Крім того, відповідно до ст. 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядники інформації зобов`язані оприлюднювати, зокрема нормативно-правові акти, акти індивідуальної дії (крім внутрішньоорганізаційних), прийняті розпорядником, проекти рішень, що підлягають обговоренню, інформацію про нормативно-правові засади діяльності.

Для встановлення факту, чи необхідно оприлюднювати проекти рішень сесій сільської ради, слід встановити, до якої категорії актів вони відносяться. У зв`язку з цим слід зазначити наступне.

1) Нормативно-правовий акт - офіційний письмовий документ, прийнятий уповноваженим на це суб`єктом нормотворення у визначеній законодавством формі та за встановленою законодавством процедурою, спрямований на регулювання суспільних відносин, що містить норми права, має неперсоніфікований характер і розрахований на неодноразове застосування.

Таким чином, проект рішення не є нормативно-правовим актом, тому що не відповідає визначенню «нормативно-правовий акт» та не містить його ознаки.

На розпорядників інформації покладений обов`язок оприлюднювати акти індивідуальної дії, крім внутрішньоорганізаційних. Проте, в багатьох випадках, виникає складність у відмежуванні актів індивідуальної дії від внутрішньоорганізаційних, через що останні також оприлюднюються.

2) Внутрішньоорганізаційними є акти, які приймаються з метою організації та впорядкування роботи суб`єктів владних повноважень, тобто це акти, які стосуються кадрових питань, питань у сфері трудових відносин розпорядника, а також інші акти у тому разі, якщо вони обмежуються внутрішньою організацією роботи розпорядника та відповідних посадових осіб.

3) Тлумачення терміна «правовий акт індивідуальної дії» здійснив Вищий адміністративний суд України в Постанові від 15.01.2009 у справі № К- 1647/07. Так, у Постанові зазначено, що правовий акт індивідуальної дії - це виданий суб`єктом владних повноважень документ, прийнятий з метою реалізації положень нормативно-правового акта (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, не містить загальнообов`язкових правил поведінки та стосується прав і обов`язків чітко визначеного суб`єкта (суб`єктів), якому він адресований. Це визначення не лише враховує основні ознаки акта управління загалом, а й розкриває специфічні ознаки саме актів індивідуальної дії, що дає змогу використовувати його й на практиці під час розгляду га вирішення спорів щодо їх прийняття чи виконання.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування», органи місцевого самоврядування та їхні посадові особи приймають акти у вигляді рішень.

Отже, можна зробити висновок, що акт індивідуальної дії є різновидом правового акта, особливими ознаками якого є правозастосовний характер, персоніфікованість застосування, наявність припису (або констатації) про виконання конкретної дії, однократність застосування, припинення дії після реалізації фактом його виконання.

Статтею 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації» також передбачено оприлюднення проектів рішень, що підлягають обговоренню. Під такою інформацією слід розуміти будь які правові акти, для яких законом чи підзаконним актом встановлено обов`язкове винесення їх на громадське обговорення (регуляторні акти).

Відповідно до п.12. Порядку проведення консультацій з громадськістю з питань формування та реалізації державної політики, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 3 листопада 2010 р. №996 в обов`язковому порядку проводяться консультації з громадськістю у формі публічного громадського обговорення та/або електронних консультацій з громадськістю щодо проектів нормативно-правових актів, які: стосуються конституційних прав, свобод та обов`язків громадян: стосуються життєвих інтересів громадян, у тому числі впливають на стан навколишнього природного середовища;

передбачають провадження регуляторної діяльного і у певній сфері; визначають стратегічні цілі, пріоритети і завдання у відповідній сфері державного управління (у тому числі проекти державних і регіональних програм економічного, соціального і культурного розвитку, рішення стосовно їх виконання);

стосуються інтересів територіальних громад, здійснення повноважень місцевого самоврядування, делегованих органам виконавчої влади відповідними радами; визначають порядок надання адміністративних послуг;

стосуються правового статусу громадських об`єднань, їх фінансування та діяльності;

передбачають надання пільг чи встановлення обмежень для суб`єктів господарювання та інститутів громадянського суспільства;

стосуються присвоєння юридичним особам та об`єктам права власності, які за ними закріплені, об`єктам права власності, які належать фізичним особам, імен (псевдонімів) фізичних осіб, ювілейних та святкових дат, назв і дат історичних подій;

стосуються витрачання бюджетних коштів (звіти головних розпорядників бюджетних коштів за минулий рік).

Проекти регуляторних актів виносяться на громадське обговорення з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Слід зазначити, що регуляторний акт - це: прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання; прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері, нормативно-правовим актом.

Таким чином, визначення цього терміна, дозволяє виділити декілька специфічних ознак. Зокрема, такий документ: повинен прийматися регуляторним; установлює, змінює або скасовує норми права; застосовується неодноразово і стосується невизначеного кола осіб; документ у цілому чи його окремі положення спрямовані па правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або органами державної влади і господарськими суб`єктами (сюди цілком вписуються рішення ОМС про встановлення місцевих податків, їх ставок, надання «місцевих» пільг, затвердження нормативної грошової оцінки землі тощо).

Враховуючи вищезазначене, оприлюднення нормативно-правових актів здійснюється, якщо це прямо зазначене в спеціальних законах, якими регулюються у сфері застосування цього нормативно-правового акту. Зокрема, мова йде про Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», а також постанову Кабінету Міністрів України від 03 листопада 2010 року № 996 «Про забезпечення участі громадськості у формуванні та реалізації державної політики» тощо. Поряд з цим, слід зазначити, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено обговорення, оприлюднення проектів рішень про затвердження штатного розпису.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що вимоги п. 2 ч. 1 ст. 15 «Про доступ до публічної інформації» не можуть бути застосовані до проекту рішення сільської ради «Про скорочення чисельності штату працівників Комунального некомерційного підприємства «Центральна амбулаторія загальної практики-сімейної медицини» у зв`язку з тим, що відповідною статтею встановлено вичерпний перелік проектів рішень, що підпадають під дію Закону України «Про доступ до публічної інформації» та підлягають оприлюдненню і обговоренню. При цьому, зазначена вимога є відсилочною до інших нормативно-правових актів, якими має бути передбачене обговорення проектів рішення. Зокрема, це Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» стосовно проектів схем планування територій, Закон України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» стосовно проектів рішень регуляторних акті в.

Крім того, відповідно до частини 3 статті 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації» проекти нормативно-правових актів, рішень органів місцевого самоврядування, розроблені відповідними розпорядниками, оприлюднюються ними не пізніш як за 20 робочих днів до дати їх розгляду з метою прийняття. Тобто, зазначена норма лише встановлює строк оприлюднення проектів рішень, що передбачені частиною 1 статті 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації», а не перелік рішень.

Окремо слід зазначити, що відповідно до ст. 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» доступ до інформації забезпечується шляхом: 1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; 2) надання інформації за запитами на інформацію.

У разі наявності у розпорядника інформації офіційного веб-сайту, така інформація оприлюднюється на веб-сайті із зазначенням дати оприлюднення документа і дати оновлення інформації. Законодавство не містить визначення «офіційного веб-сайту», але під цією фразою можна розуміти сторінку в глобальній мережі Інтернет, що створена та зареєстрована відповідним розпорядником.

Судом встановлено, що Рішення 22 сесії 7 скликання «Про скорочення чисельності штату працівників Комунального некомерційного підприємства «Центральна амбулаторія загальної практики-сімейної медицини» було опубліковано на офіційному веб-сайті Верхньосироватської сільської ради (скриншот а.с.139).

Щодо підстав винесення на розгляд питання щодо скорочення чисельності і штату Комунального некомерційного підприємства і Центральна амбулаторія загальної практики-сімейної медицини» Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області, колегія суддів зазначає наступне.

З 1 січня 2018 року в Україні вступила в дію медична реформа

Перший етап реформи - це зміни в первинній ланці надання медичних послуг. На першому етапі заклади первинної медичної допомоги повинні реорганізуватися з бюджетних установ на комунальні некомерційні підприємства. Це обов`язкова умова, оскільки тільки медичні заклади у статусі комунальних некомерційних підприємств зможуть укласти договори з Національною службою здоров`я України та отримувати пряме фінансування за надані послуги з Державного бюджету.

Перетворення закладів охорони здоров`я (далі - 303) у комунальні не комерційні підприємства сприяє збільшенню господарської та фінансової автономії (самостійності) та управлінської гнучкості комунальних закладів охорони здоров`я, формуванню у них стимулів для поліпшення якості медичного обслуговування населення і водночас підвищення економічної ефективності використання активів.

Рішення про перетворення 303, що діють у формі комунальної бюджетної установи, у комунальні некомерційні підприємства приймають ради територіальних громад сіл, селищ, міст, районів, областей. Це зумовлено тим, що відповідно до п. 30 ст. 26 та ст.43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» прийняття рішень про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади є виключною компетенцією сільських, селищних, міських, районних, обласних рад. Рішення про зміну організаційно-правової форми шляхом перетворення закладу з бюджетної установи в комунальне некомерційне підприємство приймає відповідна рада в порядку, визначеному регламентом.

Враховуючи вищезазначене, було створено Комунальне некомерційне підприємство «Центральна амбулаторія загальної практики-сімейної медицини» Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області.

Під час реорганізації бюджетних 303 у комунальні некомерційні підприємства можуть здійснюватися заходи з оптимізації чисельності та штату персоналу. В зв`язку з чим, по-перше, реорганізований 303 має право самостійно затверджувати штатний розпис і визначати чисельність найманих працівників. По-друге, реорганізований 303 з урахуванням ч. 3 ст. 64 ГК після формування нового штатного розпису здійснює заходи з оптимізації чисельності працівників та скоротити (звільнити) зайвий персонал, відмова від утримання якого не спричинить погіршення якості та доступності медичної допомоги для пацієнтів. По-третє, сам по собі факт реорганізації 303 не є підставою для звільнення працівників, якщо це не буде супроводжуватися скороченням їх чисельності або штату (ч. 3 ст. 36 КЗпП України). У зв`язку з цим може бути використано кілька варіантів вирішення кадрових питань щодо працівників реорганізованого 303.

Відповідно до частини 3 статті 64 ГК України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Реорганізований заклад охорони здоров`я може отримати право самостійно затверджувати штатний розпис і визначати чисельність найманих працівників, вживати заходи з оптимізації чисельності та штату персоналу, якщо інше не встановлено статутом установи.

Прийняття рішення про зміни в організації виробництва і праці належить до повноважень керівника закладу.

Процедура затвердження і погодження штатного розпису врегульована статутом Комунального некомерційного підприємства Центральна амбулаторія загальної практики-сімейної медицини» Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області (п. 4.6). Зокрема Комунальне некомерційне підприємство «Центральна амбулаторія загальної практики-сімейної медицини» Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області за погодженням із засновником, в даному випадку Верхньосироватська сільська рада, визначає організаційну структуру, кошторис, штатну чисельність працівників і штатний розпис.

Слід звернути увагу, що при вирішенні питання щодо чисельності і штату працівників Комунального некомерційного підприємства «Центральна амбулаторія загальної практики-сімейної медицини» Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області керувалися наказом Міністерства охорони здоров`я «Про внесення змін до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 23.02.2000 № 33 "Про штатні нормативи та типові штати закладів охорони здоров`я" від 11.05.2016 №427, яким були затверджені ПРИМІРНІ ШТАТНІ НОРМАТИВИ центру первинної медичної (медико-санітарної) допомоги та його структурних підрозділів.

Враховуючи вищезазначене, керуючись вимогами чинної законодавства, в.о. головного лікаря Комунального некомерційного підприємства "Центральна амбулаторія загальної практики-сімейної медицини" Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області було направлено клопотання на ім`я сільського голови Верхньосироватської сільської ради щодо скликання позачергової сесії з приводу зміни штатного розпису амбулаторії.

Судом встановлено, що Рішення щодо скорочення штату було прийнято з додержанням усіх вимог Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Регламенту роботи сесії.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що рішення Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно із вимогами ч. 1 ст.77 та ч.1 ст.90 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що позивачем під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог. Аналізуючи загальний зміст доводів позивача суд зазначає, що обгрунтування позовної заяви не доведені відповідними доказами, а отже вбачається виключно незгода з прийнятим рішенням.

Натомість відповідач, будучи суб`єктом владних повноважень та заперечуючи проти позовних вимог, довів правовірність прийняття оскаржуваного рішення, що є предметом оскарження позивачем.

В силу ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, а також те, що судовим розглядом не встановлено факту недодержання суб`єктом владних повноважень процедури реалізації управлінської функції, поданий позов є таким, що задоволенню не підлягає.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.07.2019 року по справі 480/1111/19 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.07.2019 року по справі № 480/1111/19 залишити без змін.

.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)В.А. Калиновський
Судді(підпис) (підпис) О.І. Сіренко З.О. Кононенко
Повний текст постанови складено 25.10.2019 року