Справа № 260/796/19
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2019-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/8926/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів :

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Довгої О.І., Шавеля Р.М.,

при секретарі судового засідання: Луців І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 липня 2019 року (суддя- Плеханова З.Б., ухвалене в м. Ужгороді) у справі № 260/796/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Закарпатській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),-

ВСТАНОВИВ:

В червні 2019р. ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління ДФС в Закарпатській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу № Ф-3920-52 У від 04.02.2019р.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 липня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 липня 2019 року, його оскаржила позивач - ОСОБА_1 подавши до Восьмого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, в якій покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вказує на неповне з`ясування обставин справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи та просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що оскаржувана вимога про сплату ЄСВ винесена на прізвище ОСОБА_2 , яке позивачкою було змінене у 2004 році, відтак у відповідача не було підстав для винесення вимоги про сплату боргу № Ф-3920-52 У від 04.02.2019.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу вважає рішення суду першої інстанції законним та просить залишити його без змін. Зазначає, що позивачем жодних доказів припинення підприємницької діяльності не надано, позивач є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, відтак позивач зобов`язаний сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування

В судовому засіданні представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримав, просив оскаржуване рішення скасувати та задовольнити позовні вимоги.

Відповідач, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без їхньої участі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу в межах наведених доводів, відзиву, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 Вислівна згідно картки платника податків зареєстрована у Державному реєстрі 09.10.1996 року. Відповідно до Свідоцтва про розірвання шлюбу Серія НОМЕР_1 позивачка 17 вересня 2004 року розірвала шлюб, змінивши прізвище з ОСОБА_2 на Динис.

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань отриманого на безкоштовні запити щодо фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - "нічого не знайдено".

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач перебуває на обліку в контролюючому органі, як фізична особа-підприємець з 13.08.1997 року, що є датою державної реєстрації позивача, та відповідно як платник єдиного соціального внеску, про що свідчать дані податкового обліку та реєстрів, що відображені у єдиній інформаційній системі контролюючого органу, дані якої відображаються на підставі інформаційної взаємодії із Єдиним державним реєстром (а.с.56-58).

Як вірно встановлено судом першої інстанції з інформаційних даних особи ОСОБА_4 із ідентифікаційним номером НОМЕР_2 вбачається, що ці дані зареєстровано Свалявською районною державною адміністрацією Закарпатської області 13.08.1997 року за № 273, а саме: основне місце обліку ГУДФС у Закарпатській області, Мукачівське Управління, Свалявське відділення; номер взяття на облік-10; перебуває на обліку; результат звірки з ДРФО- розбіжності в ПІБ; класифікаційні дані : фізична особа-підприємець; КОД ВЕД 52.62- роздрібна торгівля з лотків та на ринках; 30.09.1999 - дата анулювання реєстрації платника ПДВ за власним бажанням; 04.02.1999 року - взяття на облік фізичної особи-підприємця, що сплачує єдиний внесок від доходу, отриманої від діяльності.

Відтак, станом на 31.01.2019 року згідно облікових карток, облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за Позивачем рахувалась заборгованість по платежу 70 71040000 Для фізичних осіб-підприємців, у т.ч. тих, які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність у розмірі у розмірі 18276,72 грн, та Головне управління ДФС у Закарпатській області сформовано та направлено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-3920-52 від 04.02.2019 року рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу платника, однак не вручена у відповідності до довідки ф-20 - за закінченням терміну зберігання 30.03.2019.

Не погодившись з вимогою про сплату боргу ОСОБА_1 звернулася в суд з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції зробив висновок, що Головне управління ДФС у Закарпатській області, виносячи вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-3920-52 від 04.02.2019, діяло у межах закону, тому дана вимога є законною та не підлягає скасуванню.

Апеляційний суд з таким висновком суду першої інстанції погоджується з огляду на наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України від 08.07.2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (із змінами та доповненнями) (далі - Закон ).

Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (п.2 ч.1 ст.1 Закону ).

Платниками єдиного внеску є, зокрема, підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені з урахуванням норм законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством чи за цивільно-правовими договорами (п. 1 ч.1 ст. 4 Закону).

Базою нарахування єдиного внеску для зазначених платників є сума нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються положеннями Закону про оплату праці, та сума винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами (абзац перший п. 1 частини першої ст. 7 Закону про ЄСВ).

Також платниками єдиного внеску, як зазначено у п. 4 ч. 1 ст. 4 цього Закону, є фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, незалежно від того, чи є такі особи найманими працівниками.

Взяття на облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини 1 статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників (абз. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування).

Зняття з обліку платників єдиного внеску, зазначених в абзацах другому, п`ятому та сьомому пункту 1 та пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органами доходів і зборів на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, після проведення передбачених законодавством перевірок платників та проведення остаточного розрахунку (абз. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування).

Єдиний внесок для фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, нараховується на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом про ЄСВ. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (п. 3 ч. 1 ст. 7 цього Закону).

За змістом ст. 9 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, платники єдиного внеску, зазначені у п.п. 4, 5 та 5-1 ч. 1 ст. 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок. (п. 8 ст. 9 Закону)

Платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок (п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону ).

В силу ч. 4 ст. 25 Закону, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Системний аналіз наведених вище норм свідчить про те, що зареєстровані в установленому чинним законодавством порядку фізичні особи-підприємці є платниками єдиного внеску незалежно від того, на якій системі оподаткування перебувають. Разом із тим розмір єдиного внеску залежить від розміру отриманого підприємцем доходу (прибутку) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу. Законодавцем передбачено обов`язок платника єдиного внеску сплатити єдиний внесок навіть при умові неотримання ним доходу (прибутку) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу. Але в будь-якому разі передбачено, що сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату (частина 4 статті 25 Закону).

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом України № 2464-VI нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів, визначено Інструкцією Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 (далі - Інструкція № 449).

Так, положеннями п. 1 Розділу VI Інструкції №449 визначено, що до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

У разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції (абз. 2 п. 2 Розділу VI Інструкції №449).

Відповідно до п. 3 Розділу VI Інструкції №449, органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається) платникам, зазначеним у підпунктах 3, 4, 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Отже, згаданою вище Інструкцією передбачено можливість формування вимоги про сплату боргу, в тому числі й на підставі даних з інформаційної системи органу доходів і зборів.

В даному ж випадку, оскаржувана вимога № Ф-3920-52 У від 04.02.2019 року сформована та направлена позивачу з огляду на те, що на кінець календарного періоду у неї була наявна недоїмка зі сплати єдиного внеску.

Також судом першої інстанції вірно не взято до уваги інформацію з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у якій зазначено, що за даним запитом записів не знайдено, з огляду на наступне.

У відповідності до п.3.1 Порядку обліку платників податків і зборів, що затверджений наказом Міністерства фінансів України 09.12.2011 №1588, взяття на облік платників податків контролюючими органами здійснюється за принципом організаційної єдності реєстраційних процедур, що проводяться державними реєстраторами, та процедур узяття на облік платників податків, що забезпечуються контролюючим органами. Обмін відомостями (запитами) про здійснення дій з державної реєстрації та взяття на облік (зняття з обліку) юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців здійснюється у порядку інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та інформаційними системами Центрального контролюючого органу.

Однак, у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що сформований на запит суду, зазначено, що Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань знаходиться у стані формування. Інформація про юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстрованих до 01.07.2004 та не включених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань отримується в органі державної влади, в якому проводилась державна реєстрація.

Відтак судом першої інстанції вірно зазначено, що сама відсутність запису у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не є доказом припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем.

Враховуючи наведене та оскільки доказів, які б свідчили про припинення підприємницької діяльності не надано, відтак апелянт має статус фізичної особи-підприємця апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те , що вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-3920-52 від 04.02.2019 прийнята правомірно.

З приводу доводів апелянта про те, що оскаржувана вимога про сплату боргу винесена на прізвище ОСОБА_4 а не ОСОБА_1 колегія суддів зазначає, що як вбачається з вимоги про сплату боргу (а.с. 10) та копії картки платника податків (а.с. 11 зворот), реєстраційний номер платника податків збігається, відтак вимога про сплату боргу винесена правомірно.

Враховуючи положення статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права.

Доводи апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують з вищенаведених мотивів, на законність судового рішення не впливають, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись статтями 308, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 липня 2019 року у справі № 260/796/19 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків визначених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді О. І. Довга
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 29.10.2019р.