Справа № 400/718/19
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2019-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/718/19
Головуючий в 1 інстанції: Фульга А. П.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.,

суддів - Стас Л.В., Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області (далі - Держгеокадастр), в якому просив:

- визнати протиправними дії щодо відмови в наданні дозволу щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, що розташована на території Мазурівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області;

- зобов`язати повторно розглянути подане клопотання з прийняттям обґрунтованого та законного рішення.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що у квітні 2018 року він звернувся до Держгеокадастру із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для введення особистого селянського господарства площею 2,0 га на території Мазурівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області.

Листом від 08.05.2018 року Держгеокадастр відмовив йому в задоволенні такої заяви, покликаючись на ненадання документу, який визначає правовий статус багаторічних насаджень, які розташовані на відповідній земельній ділянці.

26.09.2018 року, за результатами розгляду його позову про визнання такої відмови протиправною та зобов`язання повторно розглянути заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність,, Миколаївським окружним адміністративним судом ухвалено рішення про задоволення заявлених вимог.

На виконання даного судового рішення, відповідач повторно розглянув вищевказану заяву та листом №Ж-966/2-6452/0/20-18-СГ від 13.12.2018 року надав відповідь про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, покликаючись на те, що вказана земельна ділянка включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу на земельних торгах.

На думку позивача, вказана відмова є незаконною та порушує його право на безоплатне отримання земельної ділянки у власність.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 червня 2019 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позов ОСОБА_1 задоволено.

Суд визнав протиправними дії Держгеокадастру щодо відмови позивачу у наданні дозволу на відведення вказаної вище земельної ділянки у власність та зобов`язав повторно розглянути подане клопотання.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що позивач надав усі необхідні документи для прийняття суб`єктом владних повноважень позитивного рішення щодо отримання заявником бажаної земельної ділянки у власність.

На думку суду, та обставина, що спірну земельну ділянку включили до переліку земельних ділянок для продажу на торгах, не може бути підставою для відмови в позові, адже ці події відбулися після звернення позивача з відповідною заявою.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву (заперечень).

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального права, Держгеокадастр просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги Держгеокадастр поза увагою суду залишилися його доводи, що приписи ч.3 ст. 136 Земельного кодексу України забороняють відчужувати, передавати в заставу, надавати у користування земельні ділянки включені до переліку ділянок, які підлягають продажу на земельних торгах до завершення таких торгів.

Підкреслив, що рішення Миколаївського окружного адміністративного суду у справі №1440/1824/18 від 26.09.2018 р., набрало законної сили 27.10.2018 р., тобто, після прийняття наказу від 12.10.2018 р. №340 «Про визначення переліку земельних ділянок для продажу прав на ним на земельних торгах», що виключає будь - які протиправні дії направлені на порушення прав позивача.

Також зазначив, що Державним підприємством «Миколаївський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» вже виготовлений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 35,3 га для продажу прав на неї на земельних торгах, який пройшов екстериторіальне погодження та затверджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для продажу прав на земельних торгах від 24.04.2019 року №215 з кадастровим номером №:01:000:0411.

ОСОБА_1 не скористався правом подання відзиву.

У зв`язку з неприбуттям жодного з учасників справи у судове засідання належним чином повідомлених про дату, час і місце судового засідання, справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до вимог статті 311 КАС України.

Фактичні обставини справи.

У квітні 2018 р. ОСОБА_1 звернувся до Держгеокадастру із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га на території Мазурівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області.

Листом від 08.05.2018 р. Держгеокадастр відмовив позивачу у задоволенні такої заяви, посилаючись на відсутність документу, який визначає правовий статус багаторічних насаджень, які розташовані на відповідній земельній ділянці.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 26.09.2018 року у справі №1440/1824/18, що набрало законної сили, суд визнав протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу в наданні дозволу для відведення земельної ділянки у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення, що розташовані на території Мазурівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області та зобов`язав повторно розглянути вказану заяву.

На виконання судового рішення, Держгеокадастр повторно розглянув заяву позивача та листом від 13.12.2018 року відмовив у її задоволенні, покликаючись на те, що вказана земельна ділянка, згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області «Про визначення переліку земельних ділянок для продажу прав на них на земельних торгах» №340 від 12.10.2018 р., включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу на земельних торгах, а отже не може відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляції та зміни судового рішення у зв`язку з порушення норм процесуального права, яке не призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно з ст. 121 Земельного кодексу України кожен громадянин має право на безоплатне отримання земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, зокрема для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2,0 гектара.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно з ч.6 ст.118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини першої статті 134 ЗК України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною першою статті 136 ЗК України визначено, що організатор земельних торгів визначає перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами. Забороняється вносити до зазначеного переліку призначені під забудову земельні ділянки без урахування у випадках, передбачених законом, результатів громадського обговорення.

У переліку зазначаються місце розташування (адреса) земельної ділянки, її цільове призначення (функціональне використання), площа, кадастровий номер, умови продажу.

Відповідно до частини другої вказаної статті встановлено, що добір земельних ділянок державної чи комунальної власності, у тому числі разом з розташованими на них об`єктами нерухомого майна (будівлями, спорудами) державної чи комунальної власності, які або права на які виставляються на земельні торги, здійснюється з урахуванням затверджених містобудівної документації та документації із землеустрою, а також маркетингових досліджень, інвестиційної привабливості, звернень громадян та юридичних осіб щодо намірів забудови.

Частина третя статті 136 ЗК України унормовує, що земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

Організатором земельних торгів, відповідно до частини третьої статті 135 ЗК України, є фізична або юридична особа - власник земельної ділянки, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, що здійснює реалізацію права державної чи комунальної власності на земельні ділянки, які уклали з виконавцем земельних торгів договір про проведення земельних торгів.

Наведені вище норми свідчать про те, що розгляд питання про надання дозволу чи відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земель сільськогосподарського призначення державної власності, включення їх в Перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для подальшого продажу прав на них на земельних торгах, віднесено до компетенції Держгеокадастру.

Матеріалами справи встановлено, що 12.10.2018 р. Держгеокадастр прийняв наказ №340 «Про визначення переліку земельних ділянок для продажу прав на них на земельних торгах», яким включив до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах земельні ділянки, згідно з додатком №1. Зі змісту додатку №1 до наказу №340 від 12.10.2018 року вбачається, що земельна ділянка сільськогосподарського призначення, розташована на території Мазурівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, орієнтованою площею 35,3 га. не містить даних про кадастровий номер (а.с.16).

Водночас викладені вище приписи земельного законодавства зобов`язують, що перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги, серед іншого, в обов`язковому порядку має містити кадастровий номер відповідної земельної ділянки. При цьому фактично формуванню переліку земельної ділянки передує процедура підготовки лоту до торгів, в межах якої організатор торгів, зокрема здійснює відведення такої земельної ділянки та державну реєстрацію останньої із присвоєнням відповідного кадастрового номеру.

Позиція апелянта, що присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці здійснюється вже після включення, останньої, до переліку є, на думку колегії суддів, такою, що суперечить диспозиції абзацу 2 частини 1 статті 136 Земельного кодексу України, яка встановлює, включення до переліку саме лотів, а це свідчить про завершення, станом на час формування переліку, процедури підготовки лотів до торгів.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр», державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера; кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суб`єкт владних повноважень, приймаючи наказ від 12.10.2018 р. «Про визначення переліку земельних ділянок для продажу прав на них на земельних торгах», припустився порушення наведеної вище процедури.

Втім, суд першої інстанції, вирішуючи спірні правовідносини не надав вказаним обставинам належної правової оцінки.

Поряд з викладеним, колегія суддів звертає увагу, що за змістом вимог ч. 7 ст. 118 ЗК України у разі звернення до відповідного органу особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, такий орган за наслідками розгляду даного клопотання може: а) надати дозвіл; б) надати мотивовану відмову у наданні дозволу.

Дозвіл або відмова у його наданні є змістом відповідного індивідуального правового акту.

Водночас у частині 7 статті 118 ЗК України не визначено, в якій саме правовій формі вирішується це питання. Зокрема, чи необхідно приймати відповідне рішення органу з цього питання чи достатньо відповіді у формі листа.

Для вирішення наведеного питання, слід звернутися нормативного акта, що регулює діяльність відповідача, а саме до Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 року № 333 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.10.2016 року за № 1391/29521).

У пункті 8 цього Положення передбачено, що Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру. Відповідно до пункту 10 начальник Головного управління підписує накази Головного управління.

Крім того, згідно з пунктом 84 Типової інструкції з діловодства в територіальних органах Держгеокадастру, затвердженої наказом Держгеокадастру від 15 жовтня 2015 року №600, накази видаються як рішення організаційно-розпорядчого характеру. За змістом управлінської дії накази видаються з основних питань діяльності територіального органу Держгеокадастру, адміністративно-господарських, кадрових питань.

При цьому, пунктом 123 вказаної Інструкції визначено, що службові листи складаються з метою обміну інформацією між установами як: відповіді про виконання завдань, визначених в актах органів державної влади, дорученнях вищих посадових осіб; відповіді на запити, звернення; відповіді на виконання доручень установ вищого рівня; відповіді на запити інших установ; відповіді на звернення громадян; відповіді на запити на інформацію; ініціативні листи; супровідні листи.

Отже, відповідно до положень вказаних нормативно-правових актів визначено, що за результатами розгляду будь-яких основних питань діяльності територіального органу Держгеокадастру, останнім має видаватися відповідний наказ. При цьому листи складаються у разі надання відповіді на звернення громадян.

Таким чином, рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про відмову в його наданні повинно оформлятися розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі наказу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області.

В межах даного адміністративного спору позивач звернувся до відповідача не із зверненням, а із відповідною заявою, за наслідками розгляду якої суб`єкт владних повноважень мав би прийняти відповідне управлінське рішення, в той час, як останній протиправно направив позивачу відповідь у формі листа.

Колегія суддів зазначає, що відсутність, з боку Держгеокадастру, належним чином оформленого рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність чи відмову в його наданні у формі наказу, свідчить про те, що уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити за законом.

Отже, лист Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 07 лютого 2019 року № Г-177/0-565/0/20-19-СГ, не може сприйматися судом як належна відмова у наданні дозволу для відведення земельної ділянки у власність та свідчить про допущення відповідачем як суб`єктом владних повноважень протиправної бездіяльності стосовно розгляду вказаної заяви.

Зазначені висновки суду відповідають правовим позиціям Верховного Суду, викладеним, зокрема, по справі № 804/3960/17 в постанові від 03.04.2018 року та по справі № 806/2208/17 в постанові від 11.04.2018 року, а також в постанові від 20.09.2018 року у справі № 804/5597/15.

З урахуванням викладеного, належним та ефективним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, є зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на відведення вказаної вище земельної ділянки у власність.

Така правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладених у постановах від 10.01.2019р. по справі № 820/4555/17, від 19.02.2019 р. по справі №815/905/17, від 14.08.2018 р. по справі № 815/1666/17.

Аналіз рішення суду першої інстанції, свідчить про те, що справа по суті вирішена правильно, але в мотивувальній частині рішення відсутня правова оцінка законності рішення відповідача про включення земельної ділянки до переліку ділянок, які підлягають продажу на земельних торгах та обґрунтованості відмови позивачу щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою, саме з цих підстав. До того ж, не проаналізовано, чи відповідає правовим нормам форма відповіді, за якою позивачеві відмовлено у задоволенні заяви, розгляд якої відноситься до основних питань діяльності територіального органу Держгеокадастру.

Частини 3 та 4 встановлюють, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні, зокрема, його мотивувальної частини.

Резюмуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зміни судового рішення, у зв`язку з викладенням його мотивувальної частини в іншій редакції.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 червня 2019 року - задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 червня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за виключенням випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Доповідач - суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя Л.П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 24.10.2019 року.