Справа № 340/1663/19
Суддя: Ю.П. Пасічник
Дата ухвалення: 2019-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 року м.Кропивницький Справа № 340/1663/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Пасічника Ю.П. розглянувши у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Спільного підприємства -Товариство з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" (вул. Крупської, 2-а, м.Світловодськ, Кіровоградська область, 27500, ) до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградської області (вул.Велика Перспективна, 55, м.Кропивницький, 25006, ) про скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

СП ТОВ «Світловодськпобут» (надалі позивач) звернувся до суду з позовом до ГУ ДФС у Кіровоградській області (надалі відповідач) в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 01.03.2019р.:

- №2, яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 2 236 118 грн.;

- № про донарахування грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені у розмірі 3 395 385 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями - 2 209 078, 87 грн., штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 850 690, 40 грн. та пені - 335 316,02 грн.;

- № про донарахування грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені у розмірі 224 490,15 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями - 132 941,64 грн., штрафними (фінансовими) санкціями

(штрафами) - 68 007,73 грн. та пені - 23 540,78 грн.;

- № 2 про донарахування податку на додану вартість на загальну суму

331 023 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями - 264 818 грн. та за штрафними

(фінансовими) санкціями - 66 205 грн.;

- № 2 про донарахування штрафу на загальну суму 51 067 грн.;

- № 2 про нарахування штрафу на загальну суму 822 948,07 грн.

Ухвалою суду від 15.07.2019р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 02.08.2019р.

Ухвалою суду від 02.08.2019р. закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 09.09.2019р. (т.2а.с.30).

09.09.2019р. в судовому засіданні оголошено перерву до 04.10.2019р. (т.2а.с.80-82).

04.10.2019р. в судовому засіданні продовжено перерву до 16.10.2019р. (т.2а.с.86).

16.10.2019р. представниками сторін подано заяви про розгляд справи у письмовому провадженні (т.2а.с.90,91).

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно протоколу судового засідання подальший розгляд справи вирішено здійснювати у письмовому провадженні (т.2а.с.95).

Позивач в обґрунтування позовних вимог вказав, що посадовими особами відповідача було проведено планову документальну виїзну перевірку з питань достовірності, правильності нарахування та своєчасності сплати податків та зборів, а також дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016р. по 30.09.2018р. та з питання правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014р. по 30.09.2018р., за результатами якої складено акт №1/11-28-14-12/31678853 від 09.01.2019р.

З наслідками перевірки встановлено порушення:

- пп. 134.1.1. п. 134.1 ст.134 ПКУ, положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 року №318 (далі - П(с)БО 16), в результаті чого зменшено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за 3 квартали 2016 року в сумі 2 236 118 грн.;

- п.14.1.266 п.14.1. ст.14, п.187.1., п.187.7., п.187.10 ст.187, п.198.2., п.198.6 ст.198 ПКУ, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 264 818 грн., в тому числі: за березень 2016 року на суму ПДВ 50 231 грн.; за вересень 2016 року на суму ПДВ 83 грн.; за жовтень 2016 року на суму ПДВ 200 грн.; за вересень 2017 року на суму ПДВ 16 713 грн.; за листопад 2017 року на суму ПДВ 8 846 грн.; за липень 2018 року на суму ПДВ 8 985 грн.; за лютий 2018 року на суму ПДВ 23 280 грн.; за квітень 2018 року на суму ПДВ 156 840 грн.;

- пп.288.5.1. п.288.5. ст.288, п.289.1., п.289.2. ст.289 ПКУ, в результаті чого занижено орендну плату за земельні ділянки на загальну суму 18 372,49 грн., в тому числі за 2016 рік-18 372,49 грн.;

- п.1201.1. ст.120 ПКУ, платником порушено граничні строки реєстрації податкових накладних, передбачені ст.201 ПКУ, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунків коригування;

- п.1201.2. ст.120 ПКУ, встановлено відсутність реєстрації платником податків податкових накладних, виписаних на адресу контрагентів-покупців на загальну суму 306 401 грн., у тому числі сума ПДВ - 51067 грн.;

- абз.2 п.57.1. ст.57, пп.168.1.2, п.168.1.5 ст.168, п.176.2 «а» ст.176 ПКУ, в результаті чого не сплачено (перераховано) податок на доходи фізичних осіб в сумі 2 209 078,87 грн.;

- абз.2 п.57.1. ст.57, пп.1.4 п.16 прим.1 підрозділу 10 розділу XX, п.168.1.2, п.168.1.5. п.168.1. ст.168, п.176.2 «а» ст.176 ПКУ, в результаті чого не сплачено (перераховано) військового збору за період що перевірявся в сумі 132 941,64 грн.

На підставі висновків акту перевірки відповідачем прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення:

- №2, яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 2 236 118 грн.;

- № про донарахування грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені у розмірі 3 395 385 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями - 2 209 078, 87 грн., штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 850 690, 40 грн. та пені - 335 316,02 грн.;

- № про донарахування грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені у розмірі 224 490,15 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями - 132 941,64 грн., штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 68 007,73 грн. та пені - 23 540,78 грн.;

- № 2 про донарахування податку на додану вартість на загальну суму 331 023 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями - 264 818 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 66 205 грн.;

- № 2 про донарахування штрафу на загальну суму 51 067 грн.;

- № 2 про нарахування штрафу на загальну суму 822 948,07 грн.

Не погоджуючись з висновками акту перевірки та прийнятими рішеннями, позивач виклав свої доводи щодо протиправності прийнятих рішень у адміністративному позові, з яким звернувся до суду.

24.07.2019р. відповідачем подано відзив на позов вимоги якого не визнаються з тих підстав, що оскаржувані рішення прийнято на підставі та у спосіб визначені Податковим кодексом України у зв`язку з порушення податкового законодавства виявленими під час планової перевірки позивача (т.2а.с.18-25).

Розглянувши долучені до справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Посадовими особами відповідача було проведено планову документальну виїзну перевірку з питань достовірності, правильності нарахування та своєчасності сплати податків та зборів, а також дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016р. по 30.09.2018р. та з питання правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014р. по 30.09.2018р., за результатами якої складено акт №1/11-28-14-12/31678853 від 09.01.2019р. (т.1а.с.24-64).

В ході перевірки виявлено порушення:

- пп. 134.1.1. п. 134.1 ст.134 ПКУ, положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 року №318 (далі - П(с)БО 16), в результаті чого зменшено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за 3 квартали 2016 року в сумі 2 236 118 грн.;

- п.14.1.266 п.14.1. ст.14, п.187.1., п.187.7., п.187.10 ст.187, п.198.2., п.198.6 ст.198 ПКУ, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 264 818 грн., в тому числі: за березень 2016 року на суму ПДВ 50 231 грн.; за вересень 2016 року на суму ПДВ 83 грн.; за жовтень 2016 року на суму ПДВ 200 грн.; за вересень 2017 року на суму ПДВ 16 713 грн.; за листопад 2017 року на суму ПДВ 8 846 грн.; за липень 2018 року на суму ПДВ 8 985 грн.; за лютий 2018 року на суму ПДВ 23 280 грн.; за квітень 2018 року на суму ПДВ 156 840 грн.;

- пп.288.5.1. п.288.5. ст.288, п.289.1., п.289.2. ст.289 ПКУ, в результаті чого занижено орендну плату за земельні ділянки на загальну суму 18 372,49 грн., в тому числі за 2016 рік-18 372,49 грн.;

- п.1201.1. ст.120 ПКУ, платником порушено граничні строки реєстрації податкових накладних, передбачені ст.201 ПКУ, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунків коригування;

- п.1201.2. ст.120 ПКУ, встановлено відсутність реєстрації платником податків податкових накладних, виписаних на адресу контрагентів-покупців на загальну суму 306 401 грн., у тому числі сума ПДВ - 51067 грн.;

- абз.2 п.57.1. ст.57, пп.168.1.2, п.168.1.5 ст.168, п.176.2 «а» ст.176 ПКУ, в результаті чого не сплачено (перераховано) податок на доходи фізичних осіб в сумі 2 209 078,87 грн.;

- абз.2 п.57.1. ст.57, пп.1.4 п.16 прим.1 підрозділу 10 розділу XX, п.168.1.2, п.168.1.5. п.168.1. ст.168, п.176.2 «а» ст.176 ПКУ, в результаті чого не сплачено (перераховано) військового збору за період що перевірявся в сумі 132 941,64 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 01.03.2019р.:

- №2, яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 2 236 118 грн. (т.1а.с.69);

- № про донарахування грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, пені у розмірі 3 395 385 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями - 2 209 078, 87 грн., штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 850 690, 40 грн. та пені - 335 316,02 грн. (т.1а.с.65);

- № про донарахування грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, пені у розмірі 224 490,15 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями - 132 941,64 грн., штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 68 007,73 грн. та пені - 23 540,78 грн. (т.1а.с.67);

- № 2 про донарахування податку на додану вартість на загальну суму 331 023 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями - 264 818 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 66 205 грн. (т.1а.с.71);

- № 2 про донарахування штрафу на загальну суму 51 067 грн. (т.1а.с.70);

- № 2 про нарахування штрафу на загальну суму 822 948,07 грн. (т.1а.с.68).

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд дійшов наступних висновків.

Щодо податкового повідомлення-рішення №2, яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 2 236 118 грн. судом встановлено.

Згідно висновків посадових осіб відповідача позивачем безпідставно віднесено до складу валових витрат за 3 квартал 2018 р. суму 78163 грн., які не підтверджені відповідними розрахунковими первинними документами.

Крім того, відповідачем встановлено, що позивач до складу інших операційних витрат Звіту про фінансові результати за 2016р. безпідставно віднесено 2157955 грн. суму штрафних санкцій (пені, неустойки) за невиконання (неналежне) виконання господарського зобов`язання (договір купівлі-продажу природного газу №13/3574-ТЕ-18 від 28.12.2015р.), які визнані рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 30.04.2015р. по справі №912/793/15-г, яке набрало законної сили 16.05.2015р.

Відповідач вказує, що витрати звітного періоду визнаються або зменшенням активів, або збільшенням зобов`язань, що призводять до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені (п. 6 Положення (Стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати»), затвердженого наказом Мінфіну України від 31.12.1999р. №318.

Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені, в даному випадку, на переконання відповідача, у 2015р., коли набрало законної сили рішення Господарського суду Кіровоградської області від 30.04.2015р. по справі №912/793/15-г 16.05.2015р.

Суд погоджується з вищевикладеними висновками відповідача враховуючи наступне.

Відповідно до п.п. 145.5.11. п. 145.5. ст. 145 ПК України фінансовий результат податкового (звітного) періоду збільшується на суму витрат від визнаних штрафів, пені, неустойок, нарахованих відповідно до цивільного законодавства та цивільно-правових договорів на користь осіб, що не є платниками податку (крім фізичних осіб), та на користь платників податку, які оподатковуються за ставкою 0 відсотків відповідно до пункту 44 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу.

Згідно п. 7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Мінфіну України від 31.12.1999р. №318 (надалі - П(с)БО 16 «Витрати»), витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені.

Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Згідно п. 20 П(с)БО 16 «Витрати» до інших операційних витрат включаються визнані штрафи, пеня, неустойка.

Враховуючи вищевикладене, судом має бути встановлено не тільки вид визнаних витрат, як то штраф, пеня, неустойка, а й факт їх здійснення у вигляді сплати визнаних сум кредиторові.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 30.04.2015р. № 912/793/15-г вирішено справу за позовом ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до СП ТОВ «Світловодськпобут», яким з відповідача стягнуто пеню - 274885,69 грн., 3% річних 175028,16 грн., інфляційні втрати 1665728,77 грн., а всього 2 115 642,62 грн. (т.1а.с.72-75).

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень, вищевказане рішення набрало законної сили 16.05.2015р.

Отже, з часу набрання рішенням суду законної сили, суми пені, 3% річних та інфляційних втрат, які стягнуто судом з СП ТОВ «Світловодськпобут», є визнаними в розумінні п.п. 145.5.11. п. 145.5. ст. 145 ПК України та п. 20 П(с)БО 16 «Витрати» у 2015р.

Таким чином, включення 2 115 642,62 грн. до складу витрат, а отже і збільшення фінансового результату мало б бути здійснено за результатами діяльності позивача у 2015 році, а також мала б відбутись сплата цих коштів кредитору - ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

Факт включення позивачем до складу витрат визнаних сум за результатами діяльності у 2016 р., а не за 2015р. судом встановлено та сторонами не заперечується.

Будь-яких доказів сплати на користь ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» грошових коштів в розмірі 2 115 642,62 грн. які, визнані судом у справі №912/793/15-г позивачем не надано.

Вищевказані обставини свідчать про протиправне завищення витрат у зв`язку з включення позивачем визнаних сум до складу витрат, по-перше, за результатами діяльності у 2016р., по-друге, без їх сплати кредиторові.

Крім того, позивачем безпідставно включено до складу валових витрат суму 42312,85 грн. (2 157 955,47 грн. - 2 115 642,62 грн.), яка стягнута рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 30.04.2015р. по справі №912/793/15-г та являє собою витрати ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» по сплаті судового збору, а отже не є штрафом, пенею, неустойкою в розумінні п. 20 П(с)БО 16 «Витрати».

Щодо висновків посадових осіб відповідача, що позивачем безпідставно віднесено до складу валових витрат за 3 квартал 2018 р. суму 78163 грн., які не підтверджені відповідними розрахунковими первинними документами суд зазначає наступне.

Згідно п. 44.1. ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до п. 1.2. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88 господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Згідно пунктів 2.1., 2.2. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі - первинні документи).

В ході перевірки позивача встановлено, що до складу інших операційних витрат Звіту про фінансові результати за 3 квартали 2018р. позивачем включено суму витрат 78163 грн., які не підтверджені відповідними первинними документами, при цьому позивач вказує, що протягом проведення перевірки жодних заперечень стосовно повноти, недостатності або відсутності первинних документів, що унеможливлювали проведення перевірки правомірності віднесення до складу інших операційних витрат суми 78163 грн. від посадових осіб відповідача не надходило.

Разом з тим, суд не погоджується з вказаними доводами позивача враховуючи те, що відповідно до п. 85.2. ст. 85 ПК України саме на платника податків покладається обов`язок надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Отже, суд дійшов висновку, що позивачем під час проведення перевірки не доведено належним чином складеними первинними документами правомірність віднесення до складу інших операційних витрат суми 78163 грн.

Крім того, суд зазначає, що позивач під час звернення до суду з вказаним позовом не був позбавлений можливості надати відповідні первинні документи для доведення правомірності своїх дій щодо віднесення до складу інших операційних витрат суми 78163 грн.

Таким чином, суд не знаходить підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 01.03.2019р. №2.

Щодо податкового повідомлення-рішення № яким позивачеві донараховано грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, пені у розмірі 3 395 385 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями - 2 209 078, 87 грн., штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 850 690, 40 грн. та пені - 335 316,02 грн., суд зазначає наступне.

Як вбачається з акту перевірки позивача (т.1а.с.53) в ході її проведення встановлено, що станом на 30.09.2018р. згідно з даними головної книги, документів первинного бухгалтерського обліку підприємства та даними перевірки позивач має кредиторську заборгованість по податку на доходи фізичних осіб в сумі 2209078,87 грн.

Таким чином, за висновками перевірки в порушення абз. 2 п. 57.1. ст. 57, п.п. 168.1.2. п.п. 168.1.5. п. 1681. Ст. 168, п. 176.2 «а» ст.176 ПК України позивачем не сплачено (не перераховано) податок на доходи фізичних осіб із заробітної плати у строки встановлені згідно чинного законодавства за період що перевірявся в сумі 2209078,87 грн.

Крім того, у зв`язку з виявленим порушенням до позивача застосовано штрафні санкції на підставі п. 126.1. ст.126, п. 127.1. ст. 127 ПК України на суму 850 690, 40 грн. та нараховано пеню в розмірі 335 316,02 грн. на підставі п. 129.1, п. 129.4. ст. 129 ПК України, що підтверджується розрахунком штрафних санкцій (т.1а.с.66).

Разом з тим, суд вважає вказані дії відповідача частково протиправними враховуючи наступне.

Відповідно до п. 54.1, п. 54.2 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою. Грошове зобов`язання щодо суми податкових зобов`язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов`язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

Згідно з пп. 68.1.5 п. 168.1 ст. 168 ПК України якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Як встановлено в ході проведення перевірки позивача згідно з даними головної книги, документів первинного бухгалтерського обліку підприємства, позивачем самостійно визначено суму податкового зобов`язання в розмірі 2209078,87 грн., яке було несплаченим на час проведення перевірки.

Вищевказане не заперечується позивачем, що вказує на узгодженість податкового зобов`язання.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що наявність узгодженої суми, яка не сплачена податковим агентом вказує на відсутність підстав для її збільшення фактично вдвічі шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення відповідно до підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України.

Таким чином, у відповідача були відсутні правові підстави визначати позивачеві податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 2 209 078, 87 грн. шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення.

Щодо нарахування сум штрафних санкцій та пені суд зазначає.

Згідно п.п. 126.1 ст. 126 ПК України у разі, якщо платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов`язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Положення ст. 126 Податкового кодексу України щодо застосування штрафної санкції застосовується у випадку, коли має місце несвоєчасність сплати платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання. При цьому розмір такої санкції прямо залежить від часу затримки такої сплати.

Тобто, у разі, якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов`язання протягом строків, передбачених Податковим кодексом України, такий платник податків притягується до відповідальності відповідно до ст. 126 Податкового кодексу України.

Таким чином, нарахування позивачеві штрафних санкцій на підставі п.п. 126.1 ст. 126 ПК України в розмірі 174595,35 грн. є правомірним (т.1а.с.66).

В той же час, п. 127.1 ст. 127 ПК України передбачено, що не нарахування і неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом. До або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягне за собою накладення штрафу у розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1096 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Положення ст. 127 ПК України встановлюється як міра відповідальності, яка покладається на платника податків, в тому числі і на податкового агента, саме за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при чому відповідність розміру штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) не з часу затримки такої несплати, як передбачено статтею 126 ПК, а з кількості разів допущених таких порушень протягом певного періоду часу. Тобто склад порушення передбачає, що нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу.

Вказана позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 03.04.2018 року по справі № П/811/616/17 (№ рішення в ЄДРСР 73173167).

Таким чином, нарахування позивачеві штрафних санкцій на підставі п.п. 127.1 ст. 127 ПК України в розмірі 676095,05 грн. є протиправним (т.1а.с.66).

Щодо нарахування пені в розмірі 335316,02 грн. на підставі п.129.1, 129.4 ст. 129 ПК України суд зазначає.

Відповідно до. п.п. 129.1.3. п. 129.1 ст. 129 ПК України нарахування пені розпочинається - при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, у тому числі у разі внесення змін до податкової звітності внаслідок самостійного виявлення платником податків помилок відповідно до статті 50 цього Кодексу, - після спливу 90 календарних днів (270 календарних днів у разі здійснення платником податків самостійного коригування відповідно до підпункту 39.5.4 пункту 39.5 статті 39 цього Кодексу), наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання.

Згідно п.п.129.3.1. п. 129.3. ст. 129 ПК України нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань.

Як вже встановлено судом, позивач станом на час проведення перевірки мав самостійно визначене грошове зобов`язання зі сплати податку з доходів фізичних осіб, яке становило 2209078,87 грн. та є непогашеним, а отже на вказану заборгованість має нараховуватись пеня в порядку визначеному ст. 129 ПК України.

Таким чином, розмір пені, який згідно розрахунку штрафних санкцій складав 335316,02 грн. є правомірним (т.1а.с.66).

Враховуючи вищевикладене податкове повідомлення-рішення від 01.03.2019р. № підлягає визнанню протиправним та скасуванню в частині визначення основного зобов`язання в розмірі 2 209 078, 87 грн., штрафних санкцій в розмірі 174595,35 грн.

Щодо податкового повідомлення-рішення № , яким позивачеві донараховано грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 224 490,15 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями - 132 941,64 грн., штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 68 007,73 грн. та пені - 23 540,78 грн., суд зазначає.

Як вбачається з акту перевірки позивача (т.1а.с.58) в ході її проведення встановлено, що станом на 30.09.2018р. згідно з даними головної книги, документів первинного бухгалтерського обліку підприємства та даними перевірки позивач має кредиторську заборгованість по військовому збору в сумі 132941,64 грн.

Таким чином, за висновками перевірки в порушення абз. 2 п. 57.1. ст. 57, п.п.14 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ, п.п. 168.1.2. п.п. 168.1.5. п. 1681 ст. 168, п. 176.2 «а» ст.176 ПК України позивачем не сплачено (не перераховано) військовий збір у строки встановлені згідно чинного законодавства за період що перевірявся в сумі 132941,64 грн.

Крім того, у зв`язку з виявленим порушенням до позивача застосовано штрафні санкції на підставі п. 126.1. ст.126, п. 127.1. ст. 127 ПК України на суму 68007,73 грн. та нараховано пеню в розмірі 23540,78 грн. на підставі п. 129.1, п. 129.4. ст. 129 ПК України, що підтверджується розрахунком штрафних санкцій (т.1а.с.66).

Разом з тим, суд вважає вказані дії відповідача частково протиправними враховуючи наступне.

Відповідно до п. 54.1, п. 54.2 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою. Грошове зобов`язання щодо суми податкових зобов`язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов`язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

Згідно з пп. 68.1.5 п. 168.1 ст. 168 ПК України якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Як встановлено в ході проведення перевірки позивача згідно з даними головної книги, документів первинного бухгалтерського обліку підприємства, позивачем самостійно визначено суму податкового зобов`язання з військового збору в розмірі 132941,64 грн., яке було несплаченим на час проведення перевірки.

Вищевказане не заперечується позивачем, що вказує на узгодженість податкового зобов`язання.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що наявність узгодженої суми, яка не сплачена податковим агентом вказує на відсутність підстав для її збільшення фактично вдвічі шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення відповідно до підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України.

Таким чином, у відповідача були відсутні правові підстави визначати позивачеві податкове зобов`язання з військового збору в розмірі 132941,64 грн. шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення.

Щодо нарахування сум штрафних санкцій та пені суд зазначає.

Згідно п.п. 126.1 ст. 126 ПК України у разі, якщо платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов`язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Положення ст. 126 Податкового кодексу України щодо застосування штрафної санкції застосовується у випадку, коли має місце несвоєчасність сплати платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання. При цьому розмір такої санкції прямо залежить від часу затримки такої сплати.

Тобто, у разі, якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов`язання протягом строків, передбачених Податковим кодексом України, такий платник податків притягується до відповідальності відповідно до ст. 126 Податкового кодексу України.

Таким чином, нарахування позивачеві штрафних санкцій на підставі п.п. 126.1 ст. 126 ПК України в розмірі 14860,23 грн. є правомірним (т.1а.с.66).

В той же час, п. 127.1 ст. 127 ПК України передбачено, що не нарахування і неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом. До або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягне за собою накладення штрафу у розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1096 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Положення ст. 127 ПК України встановлюється як міра відповідальності, яка покладається на платника податків, в тому числі і на податкового агента, саме за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при чому відповідність розміру штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) не з часу затримки такої несплати, як передбачено статтею 126 ПК, а з кількості разів допущених таких порушень протягом певного періоду часу. Тобто склад порушення передбачає, що нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу.

Вказана позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 03.04.2018 року по справі № П/811/616/17 (№ рішення в ЄДРСР 73173167).

Таким чином, нарахування позивачеві штрафних санкцій на підставі п.п. 127.1 ст. 127 ПК України в розмірі 53147,50 грн. є протиправним (т.1а.с.66).

Щодо нарахування пені в розмірі 23540,78 грн. на підставі п.129.1, 129.4 ст. 129 ПК України суд зазначає.

Відповідно до. п.п. 129.1.3. п. 129.1 ст. 129 ПК України нарахування пені розпочинається - при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, у тому числі у разі внесення змін до податкової звітності внаслідок самостійного виявлення платником податків помилок відповідно до статті 50 цього Кодексу, - після спливу 90 календарних днів (270 календарних днів у разі здійснення платником податків самостійного коригування відповідно до підпункту 39.5.4 пункту 39.5 статті 39 цього Кодексу), наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання.

Згідно п.п.129.3.1. п. 129.3. ст. 129 ПК України нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань.

Як вже встановлено судом, позивач станом на час проведення перевірки мав самостійно визначене грошове зобов`язання з військового збору, яке становило 132941,64 грн., а отже, на вказану заборгованість має нараховуватись пеня в порядку визначеному ст. 129 ПК України, яка згідно розрахунку штрафних санкцій склала 23540,78 грн. (т.1а.с.66),

Враховуючи вищевикладене податкове повідомлення-рішення № від 01.03.2019р. підлягає визнанню протиправним та скасуванню в частині визначення основного зобов`язання в розмірі 132941,64 грн., штрафних санкцій в розмірі 53147,50 грн.

Щодо податкового повідомлення-рішення № 2, яким позивачеві донараховано податок на додану вартість на загальну суму 331023 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями - 264 818 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 66205 грн. суд зазначає.

В ході перевірки позивача встановлено порушення положень п.14.1.266 п.14.1. ст.14, п.187.1., п.187.7., п.187.10 ст.187, п.198.2., п.198.6 ст.198 ПКУ.

За висновками відповідача в період, що перевірявся позивачем задекларовано податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету в сумі 5765918 грн.

Перевіркою повноти визначення, нарахування та сплати податку на додану вартість встановлено заниження податку на додану вартість на загальну суму 264 818 грн., в тому числі:

- березень 2016 року на суму ПДВ 50 231 грн.;

- вересень 2016 року на суму ПДВ 83 грн.;

- жовтень 2016 року на суму ПДВ 200 грн.;

- вересень 2017 року на суму ПДВ 16713 грн.;

- листопад 2017 року на суму ПДВ 8846 грн.;

- липень 2018 року на суму ПДВ 8985 грн.;

- лютий 2018 року на суму ПДВ 23280 грн.;

- квітень 2018 року на суму ПДВ 156 840 грн.

Згідно акту перевірки висновки відповідача ґрунтуються на тому, що протягом перевіреного періоду позивачем занижено податкові зобов`язання з ПДВ (т.1а.с.34-37) та завищено податковий кредит (т.1а.с.38).

Суд зазначає про безпідставність вказаних висновків зважаючи на письмові докази які містяться в матеріалах справи.

Щодо заниження суми ПДВ за березень 2016р. на суму 50231 грн. судом встановлено.

Проводкою Кт 6415 Дт 84 відображено у бухгалтерському обліку донарахування ПДВ у сумі 1020 грн. згідно податкового повідомлення-рішення Світловодської ОДШ від 29.02.2016 року № (т.1а.с.219,220).

Проводкою Кт 6415 Дт 84 відображено у бухгалтерському обліку заборгованість з ПДВ на суму 49 285,41 за результатом проведеної звірки з податковим органом щодо наявності заборгованості по ПДВ (основного платежу, штрафів та донарахованої пені) (т.1а.с.221).

Щодо заниження суми ПДВ за вересень 2017р. на суму 16713 грн. судом встановлено.

Проводкою Кт 6415 Дт 84 відображено у бухгалтерському обліку донарахування ПДВ у сумі 16713 грн. згідно податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Кіровоградській області від 20.09.2016 року №, що підтверджується бухгалтерською довідкою № 58 від 30.09.2017 року (т.1а.с.223,224,226).

Щодо заниження сум ПДВ в сумі 23280 грн. за лютий 2018р. та 29840 грн. за квітень 2018р. судом встановлено.

Згідно оборотно-сальдової відомості за лютий 2018р. по рахунку 48 вбачається:

- надходження на оплату пільг населенню у розмірі 502 175, 93 грн. Дані надходження були перераховані двома платежами: 149 645,75 грн. та 352 465,18 грн. Відповідно у Єдиному реєстрі податкових накладних були зареєстровані податкові накладні, що підтверджується квитанціями про реєстрацію податкової накладної на суму 149 645,75 грн., що була зареєстрована під № від 27.02.2018 року, та на суму 352 465,18 грн., що була зареєстрована під № від 14.03.2018 року (т.1а.с.227-229);

- надходження на оплату субсидій населенню у розмірі 17 120 111,79 грн. Дані надходження були перераховані трьома платежами: 42 211,62 грн., 5 948 322,23 грн. та 11 129 642,83 грн. Відповідно у Єдиному реєстрі податкових накладних були зареєстровані податкові накладні, що підтверджується квитанціями про реєстрацію податкової накладної на суму 42 211, 62 грн., що була зареєстрована під № від 27.02.2018 року, на суму 5 948 322, 34 грн., що була зареєстрована під № від 01.03.2018 року та на суму 11 129 642,83 грн., що була зареєстрована під № від 15.03.2018 року(т.1а.с.227,230-232).

Згідно оборотно-сальдової відомості за квітень 2018р. по рахунку 48 вбачається:

- надходження на оплату пільг населенню у розмірі 551 382,72 грн. Відповідно у Єдиному реєстрі податкових накладних була зареєстрована податкова накладна, що підтверджується квитанцією про реєстрацію податкової накладної на суму 551 382,72 грн., що була зареєстрована під № від 14.05.2018 року (т.1а.с.227,234);

- надходження на оплату субсидій населенню у розмірі 11 269 213,26 грн. Відповідно у Єдиному реєстрі податкових накладних була зареєстрована податкова накладна, що підтверджується квитанцією про реєстрацію податкової накладної на суму 11 269 213,26 грн., що була зареєстрована під № від 14.05.2018 року (т.1а.с.227).

Висновки щодо заниження податкового зобов`язання з ПДВ за вересень 2016 року на суму ПДВ 83 грн., за жовтень 2016 року на суму ПДВ 200 грн., за листопад 2017 року на суму ПДВ 8846 грн., липень 2018 року на суму ПДВ 8985 грн. ґрунтуються на тому, що позивачем безпідставно віднесено до складу податкового кредиту суми ПДВ по взаємовідносинам з ФОП Горбуленко В.В. (ПДВ 8985 грн.), ДП «Кіровоградський ЕТЦ» (ПДВ 8846 грн.), ПРАТ «Кіровоградобленерго» (ПДВ 83 грн., ПДВ 200 грн.).

Щодо взаємовідносин з ФОП ОСОБА_1 та ДП «Кіровоградський ЕТЦ» висновки ґрунтуються на тому, що співставлення бухгалтерського рахунку 631 «Розрахунки з постачальниками та підрядниками», а саме кредиторської заборгованості станом на 30.09.2018р., даних податкової декларації з ПДВ та даних ІС «Податковий блок» «Система автоматизованого співставлення податкових зобов`язань і податкового кредиту в розрізі контрагента» встановлено завищення задекларованих суб`єктом господарювання показників у рядку 10 Декларації «Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) з метою їх використання виключно у межах господарської діяльності платника» на загальну суму ПДВ 18114,08 грн.

Натомість суд зазначає про протиправність вказаних висновків враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 10.01.2017р. між позивачем та ФОП ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу нафтопродуктів (т.1а.с.235,236).

На виконання умов договору ФОП ОСОБА_1 поставлено позивачеві нафтопродукти, що підтверджується накладною №12 від 05.07.2018р. (т.1а.с.240).

ФОП ОСОБА_1 . виписано позивачеві податкову накладну №3 від 05.07.2018р. (т.1а.с.241).

Факт проведення господарської операції позивача з ФОП ОСОБА_1 підтверджується роздруківкою оборотно-сальдової відомості по рахунку 631 за липень-вересень 2018р. (т.1а.с.242).

05.05.2016р. та 12.04.2017р. між позивачем та державним підприємством «Кіровоградський експертно-технічний центр Держпраці» було укладено договори про виконання робіт з технічного діагностування котлів №6-05-0751-011 та №7-04-0996-011 відповідно (т.1а.с.244,245).

Факт виконання робіт підтверджується актами здачі-прийняття робіт (т.1а.с.245, т.2а.с.3-6).

Державним підприємством «Кіровоградський експертно-технічний центр Держпраці» виписано позивачеві податкові накладні №425 від 30.11.2017р., № 424 від 30.11.2017р., №441 від 3.08.2017р., №307 від 31.10.2017р. (т.1а.с.246,247, т.2а.с.1,2).

Факт проведення господарських операцій позивача з державним підприємством «Кіровоградський експертно-технічний центр Держпраці» підтверджується роздруківкою оборотно-сальдової відомості по рахунку 631 за 01.09.2016р. по 31.12.2016р. та за листопад 2017р. по січень 2018р. (т.1а.с.248-250, т.2а.с.7-10).

Таким чином, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено факт господарських взаємовідносин з ФОП ОСОБА_2 В ОСОБА_3 В., ДП «Кіровоградський ЕТЦ», а тому висновки відповідача щодо безпідставності віднесення до складу податкового кредиту сум ПДВ 8985 грн. за липень 2018 року та листопад 2017 року 8846 грн. спростовуються матеріалами справи.

Таким чином, суд дійшов висновку про протиправність прийнятого податкового повідомлення-рішення № 2 від 01.03.2019р. та необхідності його скасування.

Щодо податкового повідомлення-рішення № 2, яким позивачеві донараховано штраф в розмірі 51067 грн. суд зазначає.

Згідно пункту 3.1.2.4. акту перевірки (т.1а.с.43) посадовими особами відповідача зроблено висновок, що на порушення п. 201.10. ст. 201 ПК України встановлено відсутність реєстрації платником податку податкових накладних виписаних на адресу контрагентів-покупців на загальну суму 306401 грн., в тому числі сума ПДВ 51067 грн.

На підставі вказаних висновків відповідачем складено податкове повідомлення-рішення форми «ПН» яким до позивача застосовано штрафну санкцію в розмірі 51067 грн., в якості підстави для застосування штрафної санкції вказано виявлення помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкових накладних, при тому, що в акті перевірки вказано порушення у вигляді відсутності реєстрації платником податку податкових накладних (т.1а.с.70).

Суд зазначає про протиправність вказаних дій відповідача враховуючи наступне.

Пунктом 201.1. ст. 201 ПК України встановлено обов`язок платника податку скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

В разі невиконання вказаного обов`язку настає відповідальність передбачена п. 120-1.2. ст. 120-1 ПК України у вигляді накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної у такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено.

Підпунктами «а»-«й» п. 201.1. ст. 201 ПК України встановлено обов`язок платника податку зазначати у податковій накладній в окремих рядках обов`язкові реквізити.

В разі невиконання вказаного обов`язку настає відповідальність передбачена п. 120-1.3. ст. 120-1 ПК України у вигляді накладення на платника податку - продавця штрафу в розмірі 170 гривень та зобов`язання виправити такі помилки.

Невиконання податкового повідомлення-рішення контролюючого органу з попередженням про необхідність виправлення платником податків-продавцем зазначених в абзаці першому цього пункту помилок протягом 10 календарних днів, наступних за днем його отримання, - тягне за собою накладення на такого платника податку штрафу в розмірі:

-10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в такій податковій накладній, - у разі невиправлення помилок протягом 15 календарних днів;

-20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в такій податковій накладній, - у разі невиправлення помилок у строк від 16 до 30 календарних днів;

-30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в такій податковій накладній, - у разі невиправлення помилок у строк від 31 до 60 календарних днів;

-40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в такій податковій накладній, - у разі невиправлення помилок у строк від 61 до 90 календарних днів;

-50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в такій податковій накладній, - у разі невиправлення помилок у строк від 91 до 120 календарних днів;

-60 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в такій податковій накладній, - у разі невиправлення помилок у строк від 121 до 150 календарних днів;

-70 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в такій податковій накладній, - у разі невиправлення помилок у строк від 151 до 180 календарних днів;

-100 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в такій податковій накладній, - у разі невиправлення помилок після спливу 181 календарного дня.

Як встановлено судом підставою для застосування штрафної санкції згідно податкового повідомлення-рішення № 2 вказано виявлення помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкових накладних, тобто для нарахування санкцій за невиконання вказаного обов`язку підлягає застосуванню п. 120-1.3. ст. 120-1 ПК України.

За змістом положень п. 120-1.3. ст. 120-1 ПК України обов`язковою умовою для застосування відповідальності за вказаною нормою є: проведення перевірки за заявою покупця та направлення продавцю податкового повідомлення-рішення про сплату штрафу в розмірі 170 грн. з попередженням про необхідність виправлення платником податків продавцем помилок у заповнення податкової накладної.

В даному випадку відповідач вказуючи у податковому повідомленні-рішенні № 2, як підставу для застосування штрафу, помилки при зазначенні обов`язкових реквізитів податкових накладних, не надав будь-яких доказів про направлення позивачеві податкового повідомлення-рішення про сплату штрафу в розмірі 170 грн. з попередженням про необхідність виправлення ним помилок у заповнення податкової накладної.

Крім того, відповідальність за вказане порушення настає в разі виявлення порушення за результатами перевірки проведеної за заявою покупця, в даному випадку щодо позивача була проведена планова документальна виїзна перевірка, що також свідчить про протиправність прийнятого податкового повідомлення-рішення № 2.

Таким чином, суд дійшов висновку про протиправність прийнятого податкового повідомлення-рішення № 2 від 01.03.2019р. та необхідності його скасування.

Щодо податкового повідомлення-рішення № 2, яким позивачеві нараховано штраф в сумі 822 948,07 грн. суд зазначає.

Згідно пункту 3.1.2.4. акту перевірки (т.1а.с.42) посадовими особами відповідача встановлено, що позивач за період з 01.01.2016р. по 30.09.2018р. при здійсненні операцій з постачання товарів (робіт, послуг) в установлені терміни складались податкові накладні на адресу контрагентів покупців проте, перевіркою даних Єдиного реєстру податкових накладних встановлено несвоєчасна їх реєстрація платником податку (розрахунок додається). (т.1а.с.60-74).

Заперечуючи проти вказаних висновків відповідача позивач, не спростовуючи факту порушення строків реєстрації податкових накладних, вказує, що дати вчинення вказаних порушень знаходяться поза межами перевіреного періоду з 01.01.2016р. по 30.09.2018р. згідно з актом №1/11-28-14-12/31678853 від 09.01.2019р.

Суд вважає дії відповідача правомірним враховуючи наступне.

Згідно з окремими положеннями п.201.10.ст.201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

Датою та часом подання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику ,є дата та час зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені; для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Як свідчать матеріали справи, реєстрація податкових накладних складених за період з 24.04.2018р. по 18.12.2018р. на загальну суму ПДВ 2374551,40 грн. відбувалася з порушенням встановленого законом 15-денного терміну їх реєстрації, що підтверджується розрахунком штрафу, долученого до матеріалів справи (т.1а.с.60-74).

При цьому, позивач під час розгляду справи не заперечив та не спростував факт порушення термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Таким чином, суд дійшов висновку про правомірність застосування до позивача штрафних санкцій.

При цьому доводи позивача щодо того, що дати вчинення вказаних порушень знаходяться поза межами перевіреного періоду згідно з актом №1/11-28-14-12/31678853, судом до уваги не приймається, оскільки вказані доводи не можуть слугувати підставою для нівелювання допущених беззаперечних порушень, і при цьому позивач, як платник податку, для виконання свого обов`язку, визначеного Податковим кодексом України, мав можливість звернутись до контролюючого органу без порушення встановлених законодавством термінів (15 днів) для своєчасної реєстрації податкової накладної.

Отже, суд не знаходить підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 2.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Звертаюсь до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 19210 грн.

Загальна сума донарахувань за оскаржуваними рішеннями склала 7060730,51грн.

Позовні вимоги задоволені на суму 2951853,36, що становить 42% від загальної суми донарахувань.

Отже, позивачеві має бути відшкодовано 42% сплаченого судового збору, що складає 8068,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 246, 382, 255, 292-297, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 01.03.2019р. № в частині визначення основного зобов`язання в розмірі 2 209 078, 87 грн., штрафних санкцій в розмірі 174595,35 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 01.03.2019р. № в частині визначення основного зобов`язання в розмірі 132941,64 грн., штрафних санкцій в розмірі 53147,50 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 01.03.2019р. № 2.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 01.03.2019р. № 2.

Присудити на користь ТОВ "Світловодськпобут" () понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 8068,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградської області ().

Копію рішення направити сторонам.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Кіровоградський окружний адміністративний суд.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду Ю.П. Пасічник