Справа № 300/1924/19
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2019-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" жовтня 2019 р. справа № 300/1924/19
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Тимощук О.Л., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за
позовною заявою ОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області
про визнання дій протиправними та зобов`язання до їх вчинення, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі, також позивач, ОСОБА_1 ) 23.09.2019 звернувся в суд з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі, також відповідач), у якій просить визнати протиправними дії відповідача стосовно відмови у зарахуванні до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком, періоди роботи в районах Крайньої Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі з 22.08.1983 по 11.07.1989, в пільговому обчисленні з розрахунку один рік роботи за рік і шість місяців, та зобов`язати зарахувати такий період до стажу роботи позивача.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідачами безпідставно зараховано позивачу стаж за період роботи з 22.08.1983 по 11.07.1989 в одинарному розрахунку, замість півтора кратного, оскільки період його роботи в районах Крайньої Півночі підтверджується записами у трудовій книжці. При цьому, позивач зазначив що відповідач протиправно відмовив у зарахуванні вказаного стажу роботи як пільгового з мотивів відсутності у матеріалах пенсійної справи письмових строкових договорів про роботу у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, чим допустив порушення вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, та інших нормативно-правових актів.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.09.2019 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до правил, встановлених статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, також - КАС України) (а.с.1-2).
Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 02.10.2019 (а.с.19-21). Відповідно до змісту поданого відзиву, представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив та вказав, що окрім трудової книжки позивача, його робота в районах Крайньої Півночі жодними документами не підтверджена. Відповідна довідка про направлення на роботу в район Крайньої Півночі чи строковий трудовий договір на роботу відсутні, що суперечить приписам підпункту "д" пункту 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі". Окрім цього, представник зазначив, що за період з 22.08.1983 по 11.07.1989 ОСОБА_1 працював у районах Крайньої Півночі вахтово-експедиційним методом, а не на постійній основі.
Враховуючи наведене, на переконання відповідача, відсутні законні підстави для здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 із врахуванням пільгового обчислення стажу за оспорюваний період, а відтак, і підстав для задоволення позову немає.
Дослідивши в сукупності позовну заяву, відзив на позовну заяву, а також інші письмові докази, наявні в матеріалах даної адміністративної справи, судом встановлено нижчевикладені обставини.
Відповідно до копії протоколу №2482 від 12.01.2018 за пенсійною справою №174722, позивачу з 28.07.2017 призначено пенсію за віком по Списку №2, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с.28).
Як свідчать записи у трудовій книжці позивача (а.с.38-39), з 22.08.1983 по 11.07.1989 ОСОБА_1 працював вишко монтажником - електромонтажником третього розряду у шиномонтажному цеху.
З метою отримання інформації щодо зарахування відповідачем при призначенні пенсії позивачу період роботи з 22.08.1983 по 11.07.1989 в пільговому обчисленні один рік роботи за один рік і шість місяців стажу, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із відповідною заявою від 25.07.2019 (а.с.13).
У відповідь на таке звернення, відповідач направив позивачу листа від 23.08.2019 №985/В-15 (а.с.12 та зворотна сторона), у якому вказав, що згідно із матеріалами пенсійної справи ОСОБА_1 працював в Управлінні бурових робіт з 22.08.1983 по 11.07.1988 та у БМУ №1 ТОВ «Інкомнефтьремонт» у м. Ноябрськ, Ямало-Ненецького автономного округу Російської Федерації з 11.02.2011 по 19.12.2011, однак, права на пільгове обчислення страхового стажу за спірний період у півтора кратному розмірі у позивача немає, оскільки визначальною умовою користування вказаною пільгою є наявність укладених строкових договорів, яких позивачем не надано, а окрім цього, останній працював у районах Крайньої Півночі та місцевості, прирівняній до них, вахтово-експедиційним методом, що також виключає можливість надання позивачу пільг щодо обчислення стажу.
Не погоджуючись із такою відповіддю, з метою відновлення свого порушеного права позивач звернувся із позовною заявою до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд керується Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України, а також, положеннями Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV, Указу Президії Верховної Ради СРСР "Про впорядкування пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" від 10.02.1960, Інструкції про порядок надання пільг, затвердженою постановою Держкомпраці і Президії ВЦРПС від 16.12.1967, Указу Президії Верховної Ради СРСР "Про розширення пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" від 26 вересня 1967 року, та інших законів і підзаконних нормативно-правових актів у відповідних редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі, також Закон №1058-IV).
Так, пунктом 5 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV встановлено, що період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.
Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року №148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».
Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.
Порядок надання пільг особам, які працювали в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до цих районів, було встановлено Указами Президії Верховної Ради СРСР "Про пільги для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі" від 01.08.1945, "Про впорядкування пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" від 10.02.1960, "Про розширення пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" від 26.09.1967, а також Інструкцією про порядок надання пільг, затвердженою постановою Держкомпраці і Президії ВЦРПС від 16.12.1967.
Пунктом 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" (надалі, також Указ від 10.02.1960) передбачено працівникам, яких переводять, направляють або запрошують на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах на термін п`ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові пільги.
Підпунктом "д" цього ж пункту Указу до таких пільг віднесено зарахування одного року роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком та за інвалідністю.
Пільги, передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, за власною ініціативою і уклали строковий трудовий договір про роботу в цих районах.
Аналогічні умови щодо застосування пільг, передбачених статтею 5 Указу від 10 лютого 1960 року, передбачені й Інструкцією про порядок надання пільг особам, які працюють у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженою постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967 року № 530/П-28.
Пільги, передбачені пунктом 5 вищевказаного Указу, зокрема, щодо пільгового обчислення стажу, надавалися при умові укладення строкових трудових договорів про роботу в цих районах, що відповідає абзацам 1 та 2 пункту 2 Інструкції.
Надалі, Президією Верховної Ради СРСР затверджено Указ "Про розширення пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" від 26 вересня 1967 року, пунктом 3 якого скорочено тривалість трудового договору, що дає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі ", з п`яти до трьох років. Встановлено надання зазначених пільг особам, які прибули в ці райони і місцевості за власною ініціативою, за умови укладення ними трудових договорів на строк три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.
Як зазначалось вище, на підставі записів трудової книжки ОСОБА_1 відповідачем зараховано до трудового стажу позивача період його роботи в Управлінні бурових робіт з 22.08.1983 по 11.07.1989 в одинарному розрахунку. Достовірність записів трудової книжки ОСОБА_1 відповідачем не оспорюється. Окрім цього, спору про те, що місцевість, де працював позивач у спірний період, відносилась до районів Крайньої Півночі, між сторонами немає.
Водночас, пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
При цьому пункт 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» доповнює, що у якості документів про стаж, які передбачені вищезазначеним Порядком підтвердження наявного трудового стажу, за період роботи до 1 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцбергенможуть надаватись договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.
З урахуванням наведених правових положень суд зазначає, що достатньою та необхідною правовою підставою для обчислення стажу роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях із застосуванням пільгового коефіцієнту (один рік за один рік і шість місяців ) є сукупність наступних обставин: 1) документальне підтвердження наявності в особи стажу роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях; 2) поширення на особу в період її роботи в таких місцевостях пільг, регламентованих Указами Президії ВР СРСР від 10.02.1960 та від 29.09.1967 та Постановою № 148.
При цьому, основним документом, підтверджуючим факт роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях є її трудова книжка. Водночас, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, окрім трудової книжки можуть бути надані письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто, достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.
Такий висновок суду відповідає і правовій позиції Верховного Суду, висвітленій у постановах від 21.08.2019 по справі №750/1717/16-а, від 07.06.2018 у справі №173/637/17, від 03.07.2018 у справі №302/662/17-а, від 25.09.2018 у справі № 554/1723/17.
З матеріалів даної справи судом також встановлено, що період роботи ОСОБА_1 підтверджується не лише записами у його трудовій книжці, а й довідкою про заробітну плату для обчислення пенсії від 27.04.2017 №11-8, виданої Прикарпатським управлінням бурових робіт Публічного акціонерного товариства «УКРНАФТА» (а.с.65). Так, згідно зі змістом довідки, за кожний місяць, у період з вересня 1983 року по липень 1989 року позивачу виплачено заробітну плату.
При цьому, достовірність відомостей, зазначених у вказаній довідці, перевірено відповідачем, про що свідчить наявна у матеріалах справи копія акта №517/ІВ/2/1,2 від 15.02.2019 про результати перевірки Структурної одиниці (філії) «Укрнафта Буріння» щодо пільгового стажу роботи, правильності та повноти відображення заробітної плати для призначення пенсії ОСОБА_1 за 1983-1990 роки (а.с.85-87).
Так, перевіркою встановлено, що позивача прийнято на роботу 22.08.1983 на підставі наказу №434 на посаду електромонтера 4 розряду, ВМЦ, 1960 р.н., К-77; згідно наказу №231 від 10.07.1989 позивача звільнено з 11.07.1989 по переведенню в Пасічнянське виробництво Долинського ГПЗ. В особовій картці по обліку кадрів Т-2 №234 наявні записи про призначення, переміщення та відпустки позивача. В особових рахунках за 1983-1989 роки зазначена посада електромонтер, додатково до оплати праці нараховувався районний коефіцієнт та північна надбавка від 10 до 20 відсотків. З усіх сум заробітної плати, виплаченої позивачу за вказаний період проводились відрахування згідно чинного законодавства.
Разом з цим, суд звертає увагу на те, що частиною 2 статті 2 Кодексу законів про працю Української РСР в редакції від 30.12.1981, яка діяла на момент працевлаштування ОСОБА_1 , робітники і службовці реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації.
Статтею 21 вказаного Кодексу встановлено, що трудовий договір є угода між трудящим і підприємством, установою, організацією, за якою трудящий зобов`язується виконувати роботу за певною спеціальністю, кваліфікацією або посадою з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а підприємство, установа, організація зобов`язується виплачувати трудящому заробітну плату і забезпечувати умови праці, передбачені законодавством, про працю, колективним договором і угодою сторін.
Водночас, положеннями статті 24 Кодексу передбачено, що трудовий договір може бути укладений як в усній, так і у письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим, зокрема, при укладенні трудового договору про роботу в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до них.
Враховуючи наведене, суд зазначає, що відсутність у матеріалах справи та не надання позивачем для призначення чи перерахунку пенсії строкового трудового договору, враховуючи те, що згідно із вищевказаними положеннями, прийняття осіб на роботу, зокрема і в районах Крайньої Півночі чи прирівняних до них, проводилось не інакше, як на підставі трудового договору, не може слугувати підставою для відмови у зарахуванні спірного періоду роботи до страхового стажу у пільговому розмірі.
Відтак, з огляду на те, що період роботи ОСОБА_1 з 22.08.1983 по 11.07.1989 в управлінні бурових робіт Публічного акціонерного товариства «УКРНАФТА» підтверджено записами у трудовій книжці, довідкою про заробітну плату для обчислення пенсії від 27.04.2017 №11-8, а також, актом перевірки Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 15.02.2018 №517/ІВ/2/1,2, суд дійшов до висновку, що відповідачем протиправно, без належних на те підстав, відмовлено позивачу у пільговому зарахування спірного періоду роботи до страхового стажу.
Крім зазначеного, суд звертає увагу на те, що відповідачем не підтверджено жодними письмовими доказами роботу позивача вахтово-експедиційним методом в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі за період з 22.08.1983 по 11.07.1989.
Як вбачається зі змісту пункту 4 резолютивної частини ухвали суду про відкриття провадження, суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області надати належним чином оформлене документальне підтвердження роботи ОСОБА_1 саме вахтово-експедиційним методом за спірний період. Проте, жодних документів на підтвердження вказаним обставин представником відповідача суду не надано.
При цьому, суд повторно зазначає, що зі змісту довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 27.04.2017 №11-8 встановлено, що заробітну плату ОСОБА_1 виплачено за кожний місяць в періоді з вересня 1983 року по липень 1989 року, а в довідці №13-372 від 26.04.2017 про підтвердження наявного трудового стажу вказано, що позивач у період з 22.08.1983 по 11.07.1989 працював повний робочий день.
Отже, посилання відповідача у відзиві на позов та у листі від 23.08.2019 №985/В-15 на виконання робіт позивачем вахтово-експедиційним методом, як на одну з підстав, що виключає можливість надання пільг щодо обчислення стажу, є безпідставними та жодним чином не обґрунтованими.
Таким чином, наявні достатні правові підстави для зарахування вищезазначених періодів роботи ОСОБА_1 до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком із застосуванням пільгового коефіцієнту - один рік за один рік і шість місяців.
З огляду на вищезазначені обставини та висновки суду, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Сплата судового збору позивачем у розмірі 768,40 грн підтверджується квитанцією №72.118.1/32812371 від 19.09.2019 (а.с.3).
Оскільки позивачем у справі документально не підтверджено понесення ним будь-яких інших судових витрат, то компенсації підлягає лише сплачена сума судового збору.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 255, 263, 295, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком, періодів роботи в районах Крайньої Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі з 22.08.1983 по 11.07.1989, в пільговому обчисленні з розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком, період роботи в районі Крайньої Півночі з 22.08.1983 по 11.07.1989, в пільговому обчисленні з розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ;

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, адреса: вул. Січових Стрільців, буд. 15, м. Івано-Франківськ, 76018, .

Суддя /підпис/ Тимощук О.Л.