Справа № 640/8496/19
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2019-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 жовтня 2019 року № 640/8496/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К., при секретарі судового засідання Мині І.І., за участі представників сторін: від позивача - Шурда О.В., від третьої особи - Гаврилюк Я.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу:

За позовом Комунального підприємства "Київтранспарксервіс"
до третя особа Державної фіскальної служби України Головне управління ДФС у м. Києві
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов комунального підприємства "Київтранспарксервіс", в якому позивач просить суд:

«Визнати протиправною та скасувати індивідуальну податкову консультацію Державної фіскальної служби України від 15.03.2019 за №1062/6/99-99-15-03-02-15/ІПК.

Зобов`язати Державну фіскальну службу України надати нову податкову консультацію з питання, поставленого у запиті про надання податкової консультації від 13.11.2018 № 053/05- 1436, з урахуванням висновків суду, викладених у справі № 826/23497/15.»

Позовні вимоги мотивовано тим, що Окружним адміністративним судом міста Києва прийнято рішення у справі № 826/23497/15, яким задоволено вимоги позивача та скасовано податкові повідомлення - рішення. Позивач звернувся до відповідача з запитом про надання податкової консультації, проте, відповідачем надано консультацію, яка, на думку позивача, не відповідає вимогам чинного законодавства та висновкам суду про те, що збір за місця для паркування транспортних засобів не має включатися до складу бази оподаткування податком на додану вартість.

Відповідачем та третьою особою позовні вимоги заперечуються з підстав правомірності наданої консультації. При цьому, відповідач та третя особа вказують, що збір за місця для паркування транспортних засобів має включатися до складу бази оподаткування податком на додану вартість, оскільки не є загальнодержавним збором.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, Державною фіскальною службою України було розглянуто звернення Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" від 04.03.2019 № 053/05-606 про надання роз`яснення щодо включення до бази оподаткування ПДВ суми збору за місця для паркування автотранспортних засобів, яка включається в тариф на послуги з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів.

Відповідачем було надано позивачу податкову консультацію, за змістом якої повідомлено позивача, що будь-які суми коштів, що передаються платнику податку безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг, включаються до бази оподаткування ПДВ. При цьому збір за місця для паркування транспортних засобів, відповідно до підпункту 10.2.1 пункту 10.2 статті 10 ПКУ належить до місцевих зборів, і також підлягає включенню до бази оподаткування.

Розглядаючи питання правомірності зазначених висновків, суд зазначає наступне.

Згідно з підпунктами 14.1.172 та 14.1.172-1 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податкова консультація - індивідуальна податкова консультація та узагальнююча податкова консультація, що надаються в порядку, передбаченому цим Кодексом. Індивідуальна податкова консультація - роз`яснення контролюючого органу, надане платнику податків щодо практичного використання окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, та зареєстроване в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій

Пунктами 52.1, 52.2 статті 52 Податкового кодексу України передбачено, що за зверненням платників податків контролюючі органи надають їм безоплатно консультації з питань практичного закористання окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 25 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом. Індивідуальна податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.

За змістом пункту 53.2 статті 53 Податкового кодексу України, платник податків може оскаржити до суду надану йому індивідуальну податкову консультацію як правовий акт індивідуальної дії, викладену в письмовій формі, яка, на думку такого платника податків, суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору. Скасування судом індивідуальної податкової консультації є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.

Судом встановлено, що до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві звертався у 2015 році позивач - комунальне підприємство «КИЇВТРАНСПАРКСЕРВІС».

Окружним адміністративним судом міста Києва було 2 лютого 2016 року прийнято рішення у справі № 826/23497/15, яким позовні вимоги комунального підприємства «КИЇВТРАНСПАРКСЕРВІС» було задоволено повністю, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення, видані Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві.

Оскільки відповідно до вищезазначених приписів пункту 53.2 статті 53 Податкового кодексу України саме скасування судом індивідуальної податкової консультації є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду, а в межах справи № 826/23497/15 питання податкової консультації не розглядалося, підстав для задоволення вимог позивача в цій частині немає.

Розглянувши питання відповідності чинному податковому законодавству наданої позивачу відповідачем податкової консультації, суд висловлює наступну правову позицію.

Пунктом 188.1 статті 188 Податкового кодексу України встановлено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком:

товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню;

газу, який постачається для потреб населення.

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.

До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.

У випадках, передбачених статтею 189 цього Кодексу, база оподаткування визначається з урахуванням положень статті 189 цього Кодексу.

Відповідно до приписів підпункту 10.2.1 пункту 10.2 статті 10 Податкового кодексу України, збір за місця для паркування транспортних засобів належить до місцевих зборів, тому має включатися до бази оподаткування податком на додану вартість.

З огляду на викладене та керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову комунального підприємства "Київтранспарксервіс" відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Повний текст рішення складено 28.10.2019.

Суддя С.К. Каракашьян