Справа № 160/4949/19
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2019-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2019 року Справа № 160/4949/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Боженко Н.В.
Головне управління ДФС у Дніпропетровській області (далі - позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Фізичної особи ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому просить суд стягнути з відповідача суму податкового боргу у сумі 926 997,62 грн.
Адміністративний позов обґрунтовано тим, що за відповідачем рахується податковий борг по орендній платі з фізичних осіб, виникнення якого зумовлено несплатою у строки, визначенні Податковим кодексом України, грошових зобов`язань, визначених податковими повідомленнями-рішеннями та в результаті несплати самостійно нарахованих податкових зобов`язань, визначених податковою декларацією. Крім того, за відповідачем станом на дату звернення до суду рахується заборгованість з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості. Також у порядку виконання вимог ст.129 ПК України на суму податкового боргу була нарахована пеня. Оскільки податковий борг на загальну суму 926997,62 грн. є узгодженим та в добровільному порядку відповідачем не сплачений, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення такого боргу в судовому порядку.
Ухвалою суду від 03 червня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Ухвалою суду від 01 серпня 2019 року продовжено строк підготовчого провадження у справі №160/4949/19 до 03 вересня 2019 року, включно.
Ухвалою суду від 03 вересня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу № 160/4949/19 до судового розгляду по суті.
Представник позивача про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження.
Відповідач про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суд не повідомив та не скористався правом на подання письмового відзиву на позовну заяву, згідно ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України.
У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно ч. 3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи, що перешкоди для розгляду справи, передбаченні статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Фізична особа ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебуває на обліку у Головному управлінні ДФС у Дніпропетровській області як платник податків.
Згідно з даними інтегрованих карток платника податків відповідач має податковий борг на загальну суму 926 997,62 гривень.
Заявлена контролюючим органом до стягнення сума податкового боргу виникла на підставі наступного.
Як слідує з матеріалів справи, станом на дату звернення до суду за відповідачем рахується заборгованість з орендної плати з фізичних осіб, яка виникла внаслідок прийнятого позивачем податкового повідомлення-рішення форми "Ф" №6/1302 від 09.03.2016 року на загальну суму 314 862,35 грн., яким ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за такі податкові періоди:
- 2014р. - на суму 121929,97 грн.;
- 2015р. - на суму 152289,06 грн.
Означене податкове повідомлення-рішення направлено ОСОБА_1 та отримано нею 30.03.2016 року, доказів оскарження та/або скасування даного податкового повідомлення-рішення до суду не надано. Сума грошового зобов`язання була зменшена відповідачем за рахунок переплати у сумі 97 897,33 грн. та складає на даний час 216 965,02 грн.
23.06.2016 року ГУ ДФС у Дніпропетровській області прийнято податкове повідомлення - рішення форми «Ф» №9857-1302, яким визначено суму податкового зобов`язання та платежем: орендна плата з фізичних осіб у розмірі податкового зобов`язання та платежем: орендна плата з фізичних осіб за 2016 рік у розмірі 336 882,32 грн. Дане податкове повідомлення-рішення направлено відповідачу, однак повернуто до податкового органу через невручення з відміткою засобу поштового зв`язку "за закінченням терміну зберігання" та в порядку абз.2 п. 58.3 ст. 58 Податкового кодексу України вважається врученим платнику податків.
Крім того, ГУ ДФС у Дніпропетровській області проведено камеральні перевірки своєчасності сплати орендної плати з фізичних осіб за земельну ділянку державної або комунальної власності, за результатами проведення яких відповідачем встановлено порушення вимог п.287.5 ст.287 Податкового кодексу, а саме: порушення ОСОБА_1 термінів сплати узгоджених податкових зобов`язань по орендній платі з фізичних осіб.
За результатами перевірки складені наступні акти:
Крім того, на підставі пп.129.1.1 п.129.1 ст.129 Податкового кодексу України відповідачу нараховано пеню по орендній платі з фізичних осіб в розмірі 4004,53 грн. згідно розрахунку, що міститься в матеріалах справи.
Також 19.02.2018 року контролюючий орган сформував та направив відповідачу податкове повідомлення-рішення №241-13-13, яким визначив суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2015-2016 роки в сумі 1337,81 грн.
Означене податкове повідомлення-рішення було надіслане на адресу відповідача та отримане останнім 25.04.2018 року, про що свідчить копія повідомлення про вручення поштового відправлення, яка міститься в матеріалах справи.
Доказів оскарження даного податкового повідомлення-рішення в адміністративному чи судовому порядку суду не надано.
Наявність заборгованості з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості підтверджується обліковою карткою платника податків ОСОБА_1
З урахуванням факту наявності вищевказаних сум заборгованості, які не погашені відповідачем у добровільному порядку та у строк встановлений законом, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Згідно пункту 6.1 статті 6 Податкового кодексу України, податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.
Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 статті 16 ПК України, передбачено обов`язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом.
Згідно з пунктами 36.1 - 36.3 статті 36 Податкового кодексу України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором; податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.
Грошове зобов`язання платника податків відповідно до п. п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Відповідно до п. 14.1.175 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно вимог п. 57.3. ст. 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення.
Згідно із пунктами 58.1, 58.2 статті 58 ПК України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу.
Податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Згідно з абз.2 п.58.3 ст.58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу.
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення(абз.6 п.42.4 ст.42 ПК України).
Згідно пункту 287.1 статті 287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.
Положеннями пункту 288.2 статті 288 Податкового кодексу України визначено, що платником орендної плати є орендар земельної ділянки.
Відповідно до пункту 288.7 статті 288 Податкового кодексу України, податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.
Дані податкові повідомлення-рішення були направленні на адресу ОСОБА_1 .
Згідно пункту 287.5 статті 287 Податкового кодексу України, податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
Відповідач у встановлені законом строки податкові зобов`язання, визначенні вказаними податковими повідомленнями-рішеннями не сплатив.
Щодо заборгованості ОСОБА_1 з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості суд зазначає наступне.
Згідно п..265.1.1 п.265.1 ст.265 Податкового кодексу України податок на майно складається, зокрема, з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки
Підпунктом 266.1.1п.261.1 ст.261 Податкового кодексу України визначено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Відповідно пп.266.7.1 п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості.
Приписами пп.266.7.2 п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України встановлено, що податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
Відповідно пп.266.10.1п.266.10 ст.266 Податкового кодексу України податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення;
На виконання вказаних приписів контролюючим органом сформовано та направлено відповідачу податкове повідомлення-рішення від 19.02.2018 року №241-13-13, яким останній визначив ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2015-2016 роки в сумі 1337,81 грн.
ОСОБА_1 отримала дане податкове повідомлення-рішення 25.04.2018 року, про що свідчить копія повідомлення про вручення поштового відправлення, яка міститься в матеріалах справи. Відповідач в адміністративному або судовому порядку повідомлення-рішення не оскаржувала.
Станом на дату звернення позивача до суду податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2015-2016 роки в сумі 1337,81 грн. ОСОБА_1 не погашено.
Крім того, відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Згідно з п.57.1. ст.57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Крім того, згідно із пп.129.1.1 п.129.1 ст. 129 ПК України, нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).
Так, згідно розрахунку, що міститься в матеріалах справи, ОСОБА_1 нарахована пеня по орендній платі з фізичних осіб в розмірі 4004,53 грн.
Пунктом 59.1 статті 59 ПК України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
За правилами, визначеними пунктом 59.5 статті 59 Податкового кодексу України, у разі, якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Згідно з положенням пунктами 41.1, 41.2 статті 41 ПК України, контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.
Органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.
Згідно з підпунктом 20.1.34. пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право, зокрема, звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Згідно із пунктом 87.11 статті 87 Податкового Кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
Згідно ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Доказів, які б свідчили про погашення заборгованості, що є предметом стягнення або спростування її наявності, відповідачем суду не надано. Судом таких обставин не встановлено.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
Таким чином, із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.
У відповідності до ч. 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. У зв`язку із відсутністю таких витрат питання щодо повернення судових витрат судом не вирішується.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Стягнути з Фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) податковий борг на користь державного бюджету в сумі 926 997,62 гривень (дев`ятсот двадцять шість тисяч дев`ятсот дев`яносто сім гривень 62 коп.).
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко