Справа № 400/487/19
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2019-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2019 р. № 400/487/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Лісовської Н.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом:фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до відповідача:Головного управління ДФС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001

про:визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 04.02.2019 № 5, № 5, № 5, № 5, № 5, № , № , вимоги від 04.02.2019 № Ф-9,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Миколаївській області (далі по тексту - Відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень:

№ 5; № 5; № 5; № 5; № 5; № ; № від 04.02.2019 року та вимоги № Ф 9 від 04.02.2019 року зі сплати єдиного внеску.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що контролюючим органом невірно визначено суми оподаткованого доходу за 2017 рік. Так, перевіряючими протиправно до оподаткованого доходу за 2017 рік включена сума умовного продажу на виявлену недостачу продукції (167,29 т сої) у сумі 1 241 585,40 грн.

При обчисленні обсягів виробленої продукції контролюючий орган вдруге включив та самостійно обрахував продукцію, отриману від переробки 167,29 т сої, придбаної у АТФ «Галичина» (контролюючий орган відсутність залишків цієї сої на складі трактував як «умовний продаж»), та включив цю суму до загального оподаткованого доходу продукції. Окрім того, перевіряючі самостійно обрахували об`єми виготовленої Позивачем продукції при переробці сої та не врахували вологість та вміст жиру сировини (сої та домішок), що суттєво впливає на вихід олії та макухи, та показники будуть різним. Так, по підрахункам Позивача за перевіряємий період вихід олії - 886,31 т, вихід макухи - 7556,3 т (при 8,72% вологості), таким чином залишок макухи становить 46,35 т, а залишок олії - 50,0 т. Окрім того, Позивач зазначає, що при обрахуванні виготовлення готової продукції перевіряючі не врахували, ані обладнання, на якому працює Позивач, ані його пояснення, надані ФОП ОСОБА_1 на Акт перевірки, ані вологість бобів, яка становить від 17% до 20%, а інколи до 30%, що суттєво впливає на вихід готової продукції.

Окрім того, Позивач зазначає, що Відповідачем невірно визначено завищення Позивачем витрат на суму 17 028 345, 43 грн, а саме включення до складу:

-витрат на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення на суму 592 676,43 грн;

По даному питанню Позивач зазначає, що має власний та орендований транспорт, який використовує в господарській діяльності, та який потребує періодичного та/або поточного ремонту, що передбачено договорами оренди. Саме задля цих цілей були здійсненні закупівлі запасних частин. А відтак, Позивач вважає, що ДФС невірно вважає закупівлю запасних частин для ремонту автомобілів засобами подвійного призначення. Факт використання вантажного транспорту в господарській діяльності підтверджується договорами оренди та товарно-транспортними накладними. Позивач вважає, що бухгалтерський облік ТМЦ для ФОП є не обов`язком, законом це не передбачено, а відтак, посилання Відповідача на відсутність актів списання та замовлень на яке авто яка запчастина була поставлена є хибним. Також мають місце арифметичні помилки при обчисленні витрат, що призвело до невірно визначеної суми витрат за 2017 рік.

-вартість зернової продукції «як безтоварна операція» на суму 16 435 669 грн.

У даному випадку, позивач зазначає, що контролюючий орган в Акті перевірки господарські операції по закупівлі сої з шістьма контрагентами (ТОВ «Майстер Лейк» - 8 505 185 грн; ТОВ «Ренато Компані» - 1 904 500 грн; ТОВ «АгроБукФермер» - 216 720 грн; ТOB «Італі Стайл» - 2 716 915 грн; ТОВ «Агрокорд» - 1 912 680 грн; ТОВ «Тімбер Хаус» 1 179 669 грн) визначив як «безтоварна операція». Позивач зазначає, що такий висновок ДФС робить виключно з аналізу податкових баз контрагентів, не перевіряючи при цьому фактичне придбання товару, рух коштів, зміну майнового стану позивача, а відтак, Позивач вважає таке твердження безпідставним та хибним. Господарські операції по придбанню сої (сировини для виробництва) з вищезазначеними контрагентами підтверджуються видатковими, податковими накладними, товарно-транспортними накладними, рахунками-фактурами; крім того, всі податкові накладні зареєстровані в установленому законом порядку. Позивачем отримано прибуток від продажу продукції, яка була перероблена з придбаної у контрагентів сировини. Порушення постачальниками правил ведення бухгалтерського обліку або податкового законодавства ніяким чином не може впливати на податкові зобов`язання Позивача та не дає підстави ДФС вважати господарські операції «безтоварними» Таким чином, позивач вважає, що податкове повідомлення-рішення № 5 від 04.02.2019 року винесено безпідставно та належить скасуванню.

Сума податкового повідомлення- рішення № 5 від 04.02.2019 року за платежем військовий збір, прямо пропорційно залежить від визначення Відповідачем оподаткованого доходу. Оскільки ДФС невірно визначало суму чистого оподаткованого доходу, як наслідок, податкове повідомлення-рішення № 5 належить скасуванню. Позивач зазначає, що за 2017 рік він визначив та задекларував суму чистого оподатковуваного доходу за 2017 рік у сумі 101 205 грн, а відтак, суму податкових зобов`язань з військово збору правомірно сплатив у сумі 1 518,08 грн.

Податкове повідомлення-рішення № 5 від 04.02.2019 року за платежем: штрафні санкції за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі та громадського харчування та послуг на суму 1 грн, на думку позивача, також належить скасуванню. Оскільки Відповідач вважає виявлену недостачу продукції, придбану у АТФ «Галичина» в кількості 167,29 т «умовним продажем», то перевіряючі припустили, що сума від реалізації отриманої продукції в результаті переробки 167,29 т сої була отримана Позивачем у готівковій формі на суму 1 241 585,40 грн без застосування РРО. Позивач зазначає, що жодного доказу (факту) продажу за готівку продукції Відповідачем не наведено а Акті перевірки та не встановлено перевіряючими під час перевірки, а відтак, ППР винесено протиправно та ґрунтується суто на особистих припущеннях (фантазіях) перевіряючого.

Податкове повідомлення-рішення № 5 від 04.02.2019 року за платежем податок на додану вартість на суму 5 854 555,50 грн (3 903 037 грн - грошове зобов`язання, 1 951 518,50 грн - штрафна санкція); та податкове повідомлення-рішення № 5 від 04.02.2019 року за платежем податок на додану вартість на суму 595 357 грн ( зменшення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду Форми «В4») прийняті в наслідок невірного визначення Відповідачем суми чистого оподаткованого доходу, витрат на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, вартість придбаної продукції «як безтоварна операція», допущення перевіряючими арифметичних помилок та перекручування даних. Такі податкові повідомлення-рішення належать скасуванню.

Щодо Вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф 9 від 04.02.2019 року зі сплати єдиного внеску на суму 105 059,90 грн та рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого (несплаченого) єдиного внеску на суму 10 505,99 грн Позивач зазначає, оскільки суми ЄСВ прямо пропорційно залежить від сум отриманого чистого оподаткованого доходу та становлять 22%, а контролюючим органом неправомірно встановлено його заниження на загальну суму 18 269 930,83 грн, як наслідок, ДФС провело нарахування Єдиного внеску на суму 105 059,90 грн з урахування максимальної бази нарахування ЄСВ для фізичних осіб-підприємців та осіб, які провадять професійну діяльність, на 2017 та застосувала штрафні санкції ППР № за донарахування відповідним органом доходів та зборів або платником своєчасно не нарахованого внеску на суму 10 505,99 грн. Позивач зазначає, що з урахуванням неправомірності дій Відповідача щодо визначення сум чистого оподаткованого доходу Вимога та ППР № належать скасуванню.

Податковим повідомленням-рішення № від 04.02.2019 року Відповідачем застосовано штрафні санкції та нараховано пеню за несплату або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на суму - 908,83 грн (865,55 грн -штрафна санкція, 43,28 грн - пеня)

Під час проведення перевірки перевіряючими було встановлено та відображено в акті перевірки, що Позивачем у лютому 2017 року було несвоєчасно сплачено ЄСВ у сумі 4327,75 грн. Перевіряючі зазначають, що ця сума підлягала сплаті ще у 2016 році, що не відповідає дійсним обставинам. Так, 07.02.2017 року ФОП ОСОБА_1 до органів ДФС було направлено Звіт про врахований дохід застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за штатами 2016 року (реєстраційний № від 07.02.2017 року). Вказаним розраховано єдиний внесок, що підлягає сплаті за результатами 2016 року в сумі 23925 грн. Цю суму було сплачено 07.02.2017 року (завчасно), а контролюючим органом зазначено в акті перевірки дату 09.02.2017 року. А отже, факти, відображені перевіряючими в Акті перевірки, не мали місця взагалі. ППР № про застосування пені та штрафних санкцій належить скасуванню.

Окрім того, Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що перевіряючими був порушений і порядок проведення перевірки. Так, перевірка тривала на 2 дні довше, ніж було визначено терміном проведення перевірки. З Акту перевірки Позивач дізнався, що при перевірці були використані документи, що надійшли з Генеральної прокуратури України, але зі змістом цих документів Позивача не знайомили, а відтак, Позивач був позбавлений права на надання пояснень.

Позивач просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач проти заявленого позову заперечує, надав суду 19.03.2019 року Відзив на Позовну заяву та додаткові пояснення, викладені письмово від 29.07.2019 року, де зазначає, що АПФ «Галичина» продавала Позивачеві сою, але не в кількості 167,29 т, а всього в кількості 45 т, оскільки АПФ «Галичина» зареєструвала лише одну податкову накладну 05.05.2017 року на товар соя у кількості 45 т. Але відповідно до рахунку-фактури та видаткових накладних Позивачем отримано від АПФ «Галичина» всього сої 45+84,67+82,62 т. Таким чином, на 167,29 т сої продавцем не були зареєстровані ПН, а Позивачем були виписані видаткові накладні. А відтак, перевіряючі дійшли правомірного висновку, що соя в кількості 167,29 т на складі відсутня і класифікували цей тоннаж сої (167,29 т) як перероблений та проданий товар тобто «умовний продаж». Окрім того, Відповідач наголошує, що 167,29 т сої, отриманої від АПФ «Галичина», не включено до загального виходу продукції, незважаючи на те, що у своїх поясненнях та запереченнях на Акт перевірки Позивач зазначає, що ця соя (167,29 т) була перероблена. А відтак, відповідач вважає, що правомірно донарахував суми податку на прибуток та визначив суму чистого оподаткованого доходу.

Щодо завищення ФОП ОСОБА_1 витрат на 2017 рік, Відповідач зазначає, що не включаються до складу витрат витрати подвійного призначення, що визначено п.п. 177.4.6 п. 177.4 ст. 177 ПКУ. Згідно з розділом І "Загальні положення" Правил експлуатації колісних транспортних засобів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 26.07.2013 року, утримання транспортного засобу - це забезпечення державної реєстрації, утримання умов безпечності технічного та санітарного стану, проведення обов`язкового технічного контролю, своєчасного виконання технічного обслуговування і ремонту, охорони, передання транспортного засобу та його швидкозношуваних складників на утилізацію або видалення відповідно до законодавства.

Враховуючи викладене, ФОП на загальній системі оподаткування не має права включати до складу витрат, пов`язаних з провадженням його господарської діяльності, витрати на утримання, технічне обслуговування і ремонт легкових та вантажних автомобілів. Окрім того, про те, що придбані Позивачем запасні частини були використані в господарській діяльності, не було перевіряючим надано жодного доказу (акту дефектовки т/з, акту списання запасних частин, тощо) ні під час перевірки, ні разом із запереченням до Акту перевірки. Щодо «безтоварності операції» Відповідач зазначає, що Позивачем були укладені угоди на придбання сої у шести постачальників, але через відсутність у цих контрагентів реальності джерел придбання товару, відсутність фактичного місця зберігання такої кількості сої, відсутність трудових резервів, у ТТН нечітко зазначені пункти навантаження. Окрім того, відносно декількох контрагентів Позивача у Відповідача на час перевірки була податкова інформація, що ТОВ «Агрокорт» не експлуатувало товар у перевіряємому періоді, тощо контролюючий орган прийшов до висновку, що ці господарські операції є безтоварними та спрямовані виключно на отримання податкової вигоди та штучного формування податкового кредиту.

При встановленні перевіряючими фактів «умовного продажу» придбаного товару, «безтоварності господарських операцій», це й дало можливість та підстави контролюючому органу для винесення податкових повідомлень-рішень. Відповідач вважає, що під час винесення ППР діяв у межах та в спосіб, визначений законом, а відтак, ППР винесені правомірно, а позовні вимоги не належать задоволенню, просить суд відмовити в задоволенні позову.

Провадження у справі відкрито ухвалою від 22.02.2019 р. за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 29.05.2019 р. суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

На підставі Наказів: «Про призначення планової перевірки…» № 2270 від 10.10.2018 року; «Про перенесення терміну перевірки..» № 2480 від 08.11.2018 року; «Про поновлення терміну проведення перевірки … » № 2680 від 04.12.2018 року; «Про продовження строків проведення перевірки …» № № 2694 від 05.12.2018 року Відповідачем у термін з 04.12.2018 по 12.12.2018 року була проведена документальна планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 .

За результатами документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 співробітниками Головного управління ДФС у Миколаївській області оформлено акт перевірки № 2954/14-29-13-06/ від 20.12.2018 року, який направлено Позивачу поштовим зв`язком та отримано останнім 04.01.2019 року.

Перевіряємий період, який був охоплений плановою перевіркою, з 01.01.2017 по 31.12.2017 року.

За виковками Акту перевірки (т. 1 а. с. 52-186) перевіряючими встановлено наступні порушення податкового законодавства з боку ФОП ОСОБА_1 :

1) п. 177.1, п. 177.2 та п 177.4 ст.177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-У1 (зі змінами та доповненнями), щодо завищення витрат та ТМЦ подвійного призначення, умовний продаж продажу при недостачі, виключення вартості товару по операціям, які є безтоварними, в результаті чого встановлено заниження ФОП ОСОБА_1 чистого оподатковуваного доходу на суму 18269930,83 грн, що призвели до донарахування податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності, що підлягає сплаті до бюджету, в сумі З 288 587,55 грн;

2) п. 16 прим. 1 Підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, в результаті заниженого чистого оподатковуваного доходу від здійснення підприємницької діяльності, внаслідок чого встановлено заниження військового збору, що підлягає сплаті до бюджету, за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 в сумі 274 048,96 грн;

3) п. 187.1 ст. 187, п.п. 192.1.1 п. 192.1 ст. 192 та п.п. «а» п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.3, п. 198.5, ст. 198 Податкового кодексу України, щодо віднесення до податкового кредиту сум податку з придбання ТМЦ подвійного призначення, сум ПДВ, які за результатами перевірок не підтверджено реальність здійснення господарських операцій, на момент перевірки виявлено недостачу придбаних товарів, що призвели до донарахування ПДВ 3 903 037,00 грн, заниження ПЗ у сумі 344 306,00, завищення ПК у сумі 3 358 731,00 грн, зменшення від`ємного значення на суму 595 357 грн;

4) п. 2 частини першої, частини третьої ст. 7, частини 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», встановлено заниження єдиного внеску, що підлягає сплаті до бюджету, за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 у сумі 105 059,60 грн;

5) ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», щодо несвоєчасності сплати ЄСВ за лютий 2017 року в сумі 4327,75 грн;

6) ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», щодо несвоєчасності сплати ЄСВ за квітень 2017 року в сумі 829, 60 грн;

7) п. 8.1, 8.2, 8.4 розділу VIII Наказу Міністерства Фінансів України № 1588 від 09.2.2011 р. (зі змінами та доповненнями), щодо зобов`язання платника податків повідомляти контролюючий орган за основним місцем обліку про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням;

8) п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (зі змінами та доповненнями), а саме: непроведення розрахункових операцій у готівковій формі через реєстратор розрахункових операцій за 2017 рік.

Позивачем 18.01.2019 р. надавалися заперечення на Акт перевірки та оскаржувалися Висновки проведеної перевірки в адміністративному порядку, про що є відомості в матеріалах справи (т. 1 а. с.187-209).

05.02.2019 року отримано відповідь на заперечення ( т. 1 а. с. 210-227).

За результатами перевірки прийнято сім Податкових повідомлень-рішень:

- податкове повідомлення-рішення № 5 від 04.02.2019 року за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на суму 4 932 881,33 грн (3 288 587,55 грн - грошове зобов`язання, 1 644 293,78 грн - штрафна санкція) (т. 1 а. с. 228-229);

- податкове повідомлення-рішення № 5 від 04.02.2019 року за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на суму 411 073,44 грн (274048,96 грн - грошове зобов`язання, 137 024,48 грн - штрафна санкція) (т. 1 а. с. 230-231);

- податкове повідомлення-рішення № 5 від 04.02.2019 року за платежем податок на додану вартість на суму 5 854 555,50 грн (3 903 037 грн - грошове зобов`язання, 1 951 518, 50 грн - штрафна санкція) (т. 1 а. с. 232-233);

- податкове повідомлення-рішення № 5 від 04.02.2019 року за платежем податок на додану вартість на суму 595 357 грн (зменшення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду Форми «В4») (т. 1 а. с. 234-236).

- податкове повідомлення-рішення № 5 від 04.02.2019 року за платежем: штрафні санкції за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі та громадського харчування та послуг на суму 1 грн (т. 1 а. с. 237-238);

- вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф 9 від 04.02.2019 року зі сплати єдиного внеску на суму 105 059,90 грн (т. 1 а. с. 239);

- рішення № від 04.02.2019 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 10 505,99 грн (т. 1 а. с. 240-241);

- рішення № від 04.02.2019 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на суму - 908,83 грн (865,55 грн - штрафна санкція, 43,28 грн - пеня) (т. 1 а. с. 242-244).

Між Позивачем та Відповідачем виник спір щодо правильності обчислення сум отриманого підприємством чистого доходу за перевіряємий період 2017 рік.

Відповідно до п. 14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України «господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу ...» Відповідно до п. 177.1. ст. 177 Податкового кодексу України - доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Пунктом 177.2. ст. 177 Податкового кодексу України вказано, що об`єктом оподаткування чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Податковим кодексом України, а саме п. 177.4. ст.177 встановлено, що до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, шо утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат (п.п. 177.4.1).

Так, документально підтверджено та не заперечується сторонами, що Позивачем за 2017 рік задекларовано 101 205,00 грн доходу, 18 216,90 грн податку на доходи фізичних осіб та 1518,08 військового збору (т. 1 а. с 245-250).

При проведенні перевірки ДФС виявила заниження чистого оподатковуваного доходу на суму 18 269 930,83 грн.

Контролюючий орган дійшов такого висновку через те, що АПФ «Галичина» по договору поставки від 04.05.2017 року (т. 4 а. с. 56-57) зареєструвала лише одну ПН на 45 т сої на суму 499 500 грн, а решта поставної продукції у кількості 167,29 т придбана Позивачем на суму продукції - 1 241 585,40 грн, де продавець АПФ «Галичина» не зареєстрував податкові накладні, ДФС визнає що придбані 167,29 т сої є «умовним продажем». Окрім того, Позивач у своїх поясненнях на адресу контролюючого органу зазначав, що вся придбана у АПФ «Галичина» соя була перероблена та залишок сої (сировини) у кількості 167,29 т відсутній. Відповідач вважає, що це є нестачею придбаної продукції, а відтак, вважає, що така операція є «умовним продажем».

Позивач на підтвердження своєї позиції надав суду документи первинного бухгалтерського обліку, ТТН, декларацію з ПДВ за березень 2017 року разом з Відповіддю на Відзив (т. 4 а. с. 50-55; 56-69).

Так, виходячи з ТТН, якими були зафіксовані поставки сої, Позивач отримав від АПФ «Галичина» товару 223,69 т (т. 4 а. с. 56-67), сплативши за поставлений товар кошти платіжними дорученнями № 81, № 86, № 100, № 101 (т. 4 а. с. 68-69), виписав видаткові накладні тільки на 212,32 т (т. 1 а. с. 74).

Виходячи з того, що відображено в Акті перевірки (т. 1 а. с.) та не заперечуються сторонами, продавець АПФ «Галичина» зареєструвала тільки одну ПН на суму 499 500 грн (45 т сої), судом встановлено, що решта отриманого товару від АПФ «Галичини» (яка отримана Позивачем без реєстрації ПН продавцем) складає 167,29 т, як зазначено в Акті перевірки. Таким чином, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що суми ПДВ за отриманий товар 167,29 грн (по незареєстрованим ПН) не включалися Позивачем до податкового кредиту у перевіряємий період, що відповідає положенням п. 6 ст. 198 ПК України.

Слід зазначити, що господарські операції по придбанню товару без ПН або незареєстрованої ПН впливають лише на правильність формування покупцем податкового кредиту та ніяким чином не впливають на правильність формування чистого прибутку й аж ніяк не свідчать про «умовний продаж» товару.

Щодо «умовного продажу» при виявленій нестачі придбаної продукції, слід зазначити, що під час проведення інвентаризації можуть виявитися лишки, нестачі активів (товару ) або їх пересортиця. Лишки оприбутковують, нестачі в межах норм природного убутку списують на витрати, понад норму - за рахунок винних осіб. У даному випадку контролюючим органом не було праведно інвентаризацію, а відтак, нічим не підтверджено, що 167,29 т сої, придбаної у АПФ «Галичина», позивач не міг використовувати у виробництві продукції шляхом переробки. Таким чином, оскільки не було проведено інвентаризації під час проведення перевірки, у контролюючого органу відсутні будь-які підстави вважати, що існує нестача або лишки товарних запасів платника податків.

Окрім того, в Акті перевірки містяться власні розрахунки перевіряючого щодо можливого отримання продукції з сировини (яка була придбана Позивачем у перевіряємому періоді), у тому числі й з 167,29 т сої (т. 1 а. с. 74). Перевіряючими ніяким чином не обґрунтовано ані в Акті перевірки, ані у відповідях на заперечення до Акту перевірки, ані в судовому засіданні, чому використано саме такі розрахункові величини вологи та відсотку виходу олії (за умови різного вмісту олії у партіях сої).

Документальною вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати всіх передбачених Податковим кодексом податків і зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Документальна перевірка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового і бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, що використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням та сплатою податків і зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДПС, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом ДПС документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків (ст. ст. 77, 78 ПК України).

Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. На сьогодні цим Кодексом визначено перелік таких документів, необхідних для ведення такого обліку.

При цьому платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, визначеними абзацом першим п. 44.1 ст. 44 цього Кодексу.

Виходячи з аналізу положень Податкового кодексу України, якими визначені обсяги прав перевіряючих під час здійснення перевірки, у контролюючого органу відсутні повноваження на самостійний розрахунок обсягів виготовленої продукції та на розрахунок можливого отримання платником податку прибутку відповідно.

Суд критично оцінює позицію Відповідача про отримання Позивачем доходу від «умовного продажу сої» на суму 1 241 585,40 грн. Відповідачем не надано суду жодних доказів про те, що отримана від переробки 167,29 т сої продукція була реалізована Позивачем за готівку. В Акті відсутні будь-які посилання та підтвердження про те, що Позивачем 167,29 т сої не було включено у переробку та отримано прибуток з цієї господарської операції. В судовому засіданні, представник Відповідача не надав належних та допустимими доказів щодо на підтвердження своєї позиції в цій частині.

Щодо завищення Позивачем витрат на суму 17 028 345, 43 грн, а саме включення до складу витрат:

- витрат на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, на суму 592 676,43 грн;

Відповідач під час проведення перевірки дійшов висновку, що Позивач використовує в господарській діяльності механізми, обладнання, устаткування та автомобілі, однак через відсутність у Позивача документів, що підтверджують списання запасних частин для використання в ремонті цього обладнання, Відповідач вважає витрати у сумі 592 676,43 не підтвердженими, а відтак, Позивачем, на думку контролюючого органу, завищено витрати. Сума витрат на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення 592 676,43 грн, визначена в Акті перевірки, Позивачем не оскаржується.

Відповідно до ст. 291 ПК України ФОП ОСОБА_1 є платником податку на додану вартість (т. 1 а. с. 45) та перебуває на загальній системі оподаткування.

Відповідно до пунктів 16.1.5 та 85.4 ПК України контролюючий орган має право вимагати первинні документи під час проведення перевірок, а платник податків має їх надавати на належним чином оформлену письмову вимогу.

Тобто, будь-який суб`єкт господарювання, у тому числі фізична особа - підприємець, як на єдиному податку, так і на загальній системі оподаткування, повинен мати первинні документи на товар та придбані ТМЦ.

Фізичні особи-підприємці зобов`язані забезпечити зберігання первинних документів, на підставі яких заповнювалися дані Книги обліку доходів/Книги обліку доходів та витрат, що використовувалися для складання декларації платника єдиного податку, або інші первинні документи, які використовуються для складання податкової звітності по іншим податкам і зборам - у разі їх сплати.

Згідно з п. 44.2 ПК України платники єдиного податку ведуть спрощений бухгалтерський облік доходів та витрат з метою обрахунку об`єкта оподаткування. Саме такий спрощений облік передбачено п.п. 296.1.1 ПК України та Порядком ведення Книги обліку доходів і книги обліку доходів і витрат, та порядків їх ведення затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 19.06.2015 року № 579, проте передбачає різний порядок ведення Книг для платників єдиного податку першої та другої груп, та платників податків третьої групи, які є платниками ПДВ. Згідно із зазначеними документами, такі підприємці ведуть Книгу обліку доходів шляхом щоденного, за підсумками робочого дня, відображення отриманих доходів (пп. 296.1.1 ПК України, п. 1 Порядку).

Порядком № 579 передбачено окрему Книгу обліку доходів і витрат, які є платниками податку на додану вартість та окремий Порядок її ведення.

Відповідно до пп. 296.1.2 п. 296.1 ст. 296 ПК України фізичні особи-підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування та, які є платниками податку на додану вартість, ведуть книгу обліку доходів та витрат, у якій щоденно відображають отримані доходи чи витрати. Згідно з п. 2 Порядку для платників єдиного податку, які є платниками ПДВ передбачено, що така Книга ведеться за вибором платника в паперовому або електронному вигляді.

Крім того, фізичні особи-підприємці платники єдиного податку, які є одночасно платниками ПДВ, повинні виконувати обов`язки з оформлення та зберігання первинної документації (податкових накладних) та реєстрів отриманих і виданих податкових накладних, які нічим не відрізняються від обов`язків платників податку на загальній системі оподаткування.

Суд критично оцінює позицію Позивача, що ФОП не повинен вести бухгалтерський облік у тому числі облік витрат, оскільки така позиція не кореспондується з вимогами податкового Кодексу, де чітко зазначено, що ФОП повинен обліковувати свої доходи та витрати та підтверджувати їх належними первинними документами, а у даному випадку Акти на використання та/або списання запасних частин на автомобілі устаткування, обладнання, акти списання пального тощо є єдиним джерелом підтвердження використання в господарській діяльності придбаних ТМЦ.

Суд звертає увагу, що Позивач ні під час перевірки, ні під час розгляду справи в суді не надав належних та допустимих доказів використання придбаних ТМЦ (запасних частин для ремонту обладнання, устаткування та автотранспорту тощо) у господарській діяльності (дефектовочні відомості, заявки, Акти списання та/або використання тощо). Наявність транспортних засобів, обладнання, устаткування в оренді, користуванні чи у власності підприємця ніяким чином не доводить використання ТМЦ для ремонту та/або обслуговування саме тих машин та механізмів, які використовує Позивач у своїй господарській діяльності.

Суд приходить до висновку, що Позивач підмінює поняття бухгалтерського обліку (у т.ч. складського обліку товару) та обліку витрат, який обов`язковий для ведення підприємцями, які є ФОП та знаходяться на спрощеній системі оподаткування.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що оскільки Позивачем не підтверджено використання придбаних ТМЦ (запасних частин тощо) в господарській діяльності, контролюючим органом правомірно зроблено висновок, що витрати завищено на суму 592 676,43 грн.

Щодо завищення витрат на придбання зернової продукції, визначених на підставі перевірки, як «безтоварна операція» на суму 16 435 669 грн, Відповідачем визначено товарні операції по закупівля сої у контрагентів ТОВ «Майстер Лейк» - 8 505 185 грн; - ТОВ «Ренато Компані» - 1 904 500 грн; - ТОВ «АгроБукФермер» - 216 720 грн; ТOB «Італі Стайл» - 2 716 915 грн; ТОВ «Агрокорд» - 1 912 680 грн; ТОВ «Тімбер Хаус» 1 179 669 грн.

Такі висновки зроблені перевіряючими виключно на підставі отриманої податкової інформації.

У судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи (т. 4 а. с. 229-258 та т. 5 а. с. 1-37), що податкова інформація, яка покладена Відповідачем в основу висновку про безтоварність операцій з вище переліченими контрагентами позивача, стосується виключно контрагентів та містить аналіз з податкових баз щодо дотримання контрагентами Позивача податкового законодавства. При цьому в податковій інформації відсутні висновки, що контрагенти Позивача порушили податкове законодавство. В цій Податковій інформації є посилання на те, що вище перелічені контрагенти мали господарські операції з Позивачем щодо придбання сої. Інших відомостей та жодних висновків податкова інформація не містить.

Окрім того, в Акті перевірки при описанні кожної товарної операції з ТОВ «Майстер Лейк»; ТОВ «Ренато Компані»; ТОВ «АгроБукФермер»; ТOB «Італі Стайл»; ТОВ «Агрокорд»; ТОВ «Тімбер Хаус» перевіряючий зауважує, що документи первинного бухгалтерського обліку, по яким сформовано податковий кредит та отримано прибуток у результаті переробки придбаної сої, не містять жодних порушень вимог податкового законодавства. Всі податкові накладні буди зареєстровані контрагентами в ЄРПН, позивачем у свою чергу виписані ВН.

Суд критично оцінює позицію Відповідача по визнанню господарських операцій по придбанню сої у ТОВ «Майстер Лейк»; ТОВ «Ренато Компані»; ТОВ «АгроБукФермер»; ТOB «Італі Стайл»; ТОВ «Агрокорд»; ТОВ «Тімбер Хаус» «безтоварними», оскільки це спростовується як первинними бухгалтерськими документами, які містяться в матеріалах справи (т. 3, т. 4), так і отриманим Позивачем прибутком від переробки придбаної сої. Обсяги отриманої продукції перевіряючі, до речі, визнають та придбану сировину у контрагентів використовують для вирахування об`єму чистого прибутку (т. 1 а. с. 72-75).

Виходячи з того, що первіряючими під час перевірки залишки не знімалися, інвентаризація не проводилася, окрім того, був застосований непрямий метод вирахування виходу готової продукції (олія, макуха тощо), без урахування індивідуальних показників сировини (вологість, вміст жиру), без урахування технологічних карт додавання домішок, суд приходить до висновку, що контролюючим органом неправильно обчислені суми отриманого підприємством чистого доходу за перевіряємий період 2017 рік.

Таким чином, суд приходить до висновку, що Податкове повідомлення-рішення № 5 від 04.02.2019 року за платежем податок на доходи фізичних осіб належить частковому скасуванню в сумі 3181905,26 грн за основним платежем та 1587652,78 грн штрафні санкції, а всього на суму 4769558,00 грн.

Податкове повідомлення-рішення № 5 від 04.02.2019 року за платежем військовий збір також належить частковому скасуванню в сумі 265158,96 грн за основним платежем та 132 579 грн штрафні санкції, а всього на суму 397737,96 грн.

Податкове повідомлення-рішення № 5 від 04.02.2019 року за платежем податок на додану вартість, належить частковому скасуванню на суму основного платежу 3784501,72 грн та штрафних санкцій на суму 1892250,86 грн, а всього на суму 5676752,58 грн.

Податкове повідомлення-рішення № 5 від 04.02.2019 року за платежем податок на додану вартість на суму 595 357 грн (зменшення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду Форми «В4») належить скасуванню в повному обсязі, оскільки корегує податкову звітність платника податків у звітних періодах на суми неотриманого Позивачем прибутку.

Податкове повідомлення-рішення № 5 від 04.02.2019 року за платежем: штрафні санкції за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі та громадського харчування та послуг належить скасуванню в повному обсязі оскільки судом встановлено, що факти неоприбуткування готівки або продажу продукції чи сировини за готівку без застосування РРО у перевіряємому періоді у Повивача відсутні.

Щодо повноти визначення, декларування, сплати ЄСВ, судом встановлено, що Позивачем за перевіряємий період задекларовано та сплачено ЄСВ своєчасно та в повному обсязі, що був задекларований (т. 1 а. с.36). У судовому засіданні представник відповідача (Пурло С.В.) зазначила, що в Акті перевірки допущена помилка/описка (а. с. 134 п. 7) щодо строків сплати та подання звітності по ЄСВ. Таким чином, судом встановлено, що порушень щодо своєчасності сплати ЄСВ та подання звітів по ЄСВ у Позивача за перевіряємий період не було, а відтак, податкове повідомлення-рішення № від 04.02.2019 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску належить скасуванню.

В Акті перевірки зазначено, що через донарахування Позивачеві суми чистого оподаткованого доходу на 18 269 930,83 грн суму ЄСВ Вимогою (форми 9 ) збільшено на 109 059,90 грн. Суд не може погодитися з такою позицією Відповідача, оскільки в судовому засіданні з`ясовано та встановлено, що відповідачем правомірно збільшена сума чистого доходу Підприємства на суму 592 676,43 грн. А відтак, донарахуванню ЄСВ належить відповідно до суми чистого доходу в розмірі 3562,55 грн. У решті сум - 101 494,34 грн донарахування ЄСВ Вимога Форми Ф-9 від 04.02.2019 належить скасуванню.

Податкове повідомлення-рішення № від 04.02.2019 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів не нарахованого єдиного внеску належить частковому скасуванню на суму 10 149,74 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивач надав платіжне доручення про сплату судового збору в сумі 9605,00 грн (т. 1 а. с. 4), відтак стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає 9315,98 грн.

Керуючись ст. 2, 19, 241, 244, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 39394277) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 04.02.2019 р. № 5, № 5, № 5, № 5, № 5, вимоги від 04.02.2019 р. № Ф 9, рішень від 04.02.2019 р. № , № - задовольнити частково.

2. Податкове повідомлення-рішення № 5 від 04.02.2019 року за платежем податок на доходи фізичних осіб, визнати протиправним та скасувати частково у сумі 4 769 558,00 грн (3 181 905,26 грн за основним платежем та 1 587 652,78 грн штрафні санкції).

3. Податкове повідомлення-рішення № 5 від 04.02.2019 року за платежем військовий збір, визнати протиправним та скасувати частково у сумі 397 737,96 грн (265 158,96 грн за основним платежем та 132 579 грн штрафних санкцій).

4. Податкове повідомлення-рішення № 5 від 04.02.2019 року за платежем податок на додану вартість, визнати протиправним та скасувати частково у сумі 5 676 752,58 грн (3 784 501,72 грн за основним платежем та 1 892 250,86 штрафні санкції).

5. Податкове повідомлення-рішення № 5 від 04.02.2019 року за платежем податок на додану вартість (зменшення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду Форми «В4»), визнати протиправним та скасувати в повному обсязі.

6. Податкове повідомлення-рішення № 5 від 04.02.2019 року за платежем штрафні санкції за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі та громадського харчування та послуг, визнати протиправним та скасувати в повному обсязі.

7. Вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф 9 від 04.02.2019 року зі сплати єдиного внеску визнати протиправною та скасувати частково у сумі 101 494,34 грн.

8. Рішення № від 04.02.2019 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, визнати протиправним та скасувати частково у сумі 10 149,74 грн.

9. Рішення № від 04.02.2019 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, визнати протиправним та скасувати в повному обсязі.

10. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

11. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 39394277) судовий збір у сумі 9315,98 грн (дев`ять тисяч триста п`ятнадцять грн 98 коп.) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 28.10.2019 р.

Суддя Н.В. Лісовська