Справа № 280/3810/19
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2019-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

21 жовтня 2019 року о/об 17 год. 25 хв.Справа № 280/3810/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прасова О.О. при секретарі Новіковій Д.А., за участю представників позивача Крошка В.В., Московець Н.К., представника відповідача Лисого А.Р., розглянувши у місті Запоріжжі у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Остафійчук ОСОБА_1 Володимировича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.166; )

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення та вимоги,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Фізичної особи-підприємця Остафійчук ОСОБА_2 (надалі позивач, ФОП ОСОБА_3 ) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (надалі відповідач, ГУ ДФС у Запорізькій області), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати: 1) податкове повідомлення-рішення № від 24.07.2019 форми «Р», яким збільшено грошове зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в сумі - 971095,44 грн.; 2) податкове повідомлення-рішення № від 24.07.2019 форми «Р», яким збільшено грошове зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, в сумі - 80924,60 грн.; 3) рішення № від 24.07.2019, яким донараховано 116953,02 грн. єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та визначено штрафні санкції в розмірі 17313,03 грн.; 4) Вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 24.07.2019, якою визначено недоїмку в сумі 99639,99 грн. з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

У позові зазначено, що з висновками, викладеними в Акті документальної планової виїзної перевірки №434/08-01-13-05/ від 21.06.2019, ФОП ОСОБА_3 повністю не погоджується, вважає встановлені порушення податкового законодавства та законодавства щодо нарахування та сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування необґрунтованими та такими, що не відповідають приписам діючого законодавства України. Підставою для складення Акту перевірки ГУ ДФС у Запорізькій області стали суми витрат ФОП ОСОБА_3 на придбання бензину А-92, А-95, дизельного пального, автомобільних шин, запчастин та ремонт автомобілів. У перевіреному періоді 2017-2018 роки ФОП ОСОБА_3 здійснював господарську діяльність з Вантажного автомобільного транспорту (КВЕД 49.41), іншого пасажирського наземного транспорту (КВЕД 49.39) та надання в оренду вантажних автомобілів (КВЕД 77.12). Для ведення господарської діяльності ФОП ОСОБА_3 . використовує власний вантажний транспорт в кількості 18 одиниць, право власності підтверджено свідоцтвами на право власності, які надавались до перевірки, дана інформація відображена в Акті перевірки. Також для ведення господарської діяльності використовується орендований, на підставі договору оренди, легковий автомобіль ВАЗ 2108, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Даний автомобіль використовується для закупівлі запасних частин, під час виїзду на місце поломки вантажного транспорту, тобто легковий автомобіль використовується лише в господарській діяльності ФОП ОСОБА_3 , на орендований легковий автомобіль виписуються подорожні листи з зазначеним пробігом, кількістю витраченого палива, А-95, А-92. ФОП ОСОБА_3 , купує шини, паливо та паливно-мастильні матеріали, здійснює ремонт авто лише за безготівковий рахунок, що підтверджено банківськими виписками, що відображено в Акті перевірки та надаються до позовної заяви. Незважаючи на вказане, у висновках Акту документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_3 , ГУ ДФС у Запорізькій області, встановлені порушення.

Представники позивача підтримали позовні вимоги.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву (т.4, а.с.129-134), в якому зазначено підставою для донарахування сум стало завищення позивачем витрат всього на суму 1223821,01 грн., в т.ч. по періодам: за 2016 рік встановлено завищення валових витрат які не підтверджено використання в господарській діяльності в сумі 78 314,26 грн., за 2017 рік 2088267,22 грн., за 2018 рік - 1508382,55 грн. Нанадання належним чином оформлених вищевказаних первинних документів підприємцем, унеможливлює визначити та довести зв`язок їх з господарською діяльністю ФОП ОСОБА_3 , що в свою чергу, не дає можливості достовірно перевірити задекларовані суб`єктом господарювання валові витрати. З огляду на викладене, використання бензину марки А-92 в межах господарської діяльності за період з 01.01.2017 по 31.12.2018 в сумі без урахування ПДВ 71925,01 грн., в т.ч. за 2017 рік - 27133,34 грн., за 2018 рік - 44791,67 грн. не підтверджено ФОП ОСОБА_3 документами первинного обліку, а саме: актами списання ПММ з ідентифікацією транспортного засобу, відомостями обліку ПММ, розрахунками та нормами списання бензину установлених для легкових автомобілів, які затверджені Наказом Міністерства транспорту України від 10.02.1998 за №43, товарно-транспортними накладними, належним чином оформленими подорожніми листами за звітний період. Проведеною перевіркою за період з 01.01.2017 по 31.12.2018 встановлено, що ФОП ОСОБА_3 до складу валових витрат включено витрати на сплату за дизельне паливо без надання відповідних первинних документів, що підтверджували їх використання в господарській діяльності всього в сумі в т.ч. 1705330,59 грн. за 2017 рік в сумі 1190 898,18 грн. (без ПДВ), за 2018 рік 514432,41 грн. Фізична особа-підприємець на загальній системі оподаткування не має право включати до складу витрат, пов`язаних з отриманням доходу, витрати на утримання вантажних автомобілів, у т. ч. витрати на проведення поточного ремонту. До основних засобів подвійного призначення відносяться вантажні автомобілі, у т.ч. сідельні тягачі та напівпричепи, які призначені для перевезення вантажів. Усі витрати на ТО і ремонти належать до витрат на утримання автомобіля, а тому не включаються до підприємницьких витрат. Витрати, пов`язані з обов`язковими перевірками технічного стану автомобіля, також до витрат підприємця не потрапляють. Для автомобілів подвійного призначення та усіма витратам на його придбання/створення ані в амортизації, ані у витратах місця немає, а також немає права на витрати з його утримання. Інакше кажучи, не належать до утримання автомобіля і, відповідно, обліковуються у складі витрат підприємця: витрати на модернізацію, дообладнання та інші будь-які поліпшення автомобіля подвійного призначення. Виходячи із вищезазначеного всі транспортні засоби, які ФОП ОСОБА_3 використовував у господарській діяльності для перевезення вантажів (вантажні автомобілі марки «КАМАЗ» та напівпричепи) підпадають під товарні позиції основних засіб подвійного призначення. Запасні частини та послуги на зазначені транспортні засоби були використані у виробничому процесі для техобслуговування та ремонтів транспортних засобів (без модернізації та поліпшення) на протязі 2017 року, отже усі витрати на ТО і ремонти автомобілів належать до витрат на утримання автомобіля, а тому не включаються до підприємницьких витрат.

Представник відповідача проти позову заперечував.

Ухвалою судді від 08.08.2019 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 03.09.2019.

Ухвалою суду від 03.09.2019 продовжено підготовче провадження та відкладено розгляд справи на 21.10.2019.

Ухвалою суду від 21.10.2017, прийнятою без виходу до нарадчої кімнати, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 21.10.2017.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.

У період з 24.05.2019 по 13.06.2019 ГУ ДФС у Запорізькій області проведена документальна планова виїзна перевірка суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_3 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування, обчислення та сплати податків і зборів, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, дотримання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 31.12.2018, за результатами якої складено Акт №434/08-01-13-05/ від 21.06.2019 (надалі Акт перевірки №434/08-01-13-05/ від 21.06.2019) (т.1, а.с.24-46).

У висновку Акту перевірки №434/08-01-13-05/ від 21.06.2019 зазначено: «Документальною плановою перевіркою встановлені порушення суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_3 : 1) пп.16.1.2 п.16.1 ст.16, п.44.1 ст.44, п.176.1 пп.«а» ст.176, п.177.2, пп.177.4.1 п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України …, занижено податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 647396,96 грн., в т.ч. за 2017р. - 375888,10 грн, за 2018р. - 271508,86 грн. 2) пп.164.1.3 п.164.1 ст.164, підпункт 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 Податкового кодексу України …, а саме заниження суми утриманого військового збору з суми чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 53949,73 грн., в т.ч. за 2017р. в сумі 31324,00 грн., за 2018р. в сумі 22625,73 грн.; 3) п.2 ч.1 ст.7, п.5 ст.8, п.8 ст.9 (у редакції, що діє з 01.01.2015р.) Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» …, а саме заниження сум єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 99639,99 грн., у т.ч. по періодам за 2017р. в сумі 73490,30 грн., за 2018р. в сумі 26149,69 грн. …».

Результатом розгляду ГУ ДФС у Запорізькій області Акту перевірки №434/08-01-13-05/ від 21.06.2019 стало прийняття 24.07.2019 відносно ФОП ОСОБА_3 .

1) податкового повідомлення-рішення №, яким збільшено грошове зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, на суму 971095,44 грн., у тому числі: 647396,96 грн. за податковими зобов`язаннями; 323698,48 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (т.1, а.с.22-23);

2) податкового повідомлення-рішення №, яким збільшено грошове зобов`язання по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на суму 80924,60 грн., у тому числі: 53949,73 грн. за податковими зобов`язаннями; 26974,87 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (т.1, а.с.18-19);

3) Вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 24.07.2019, якою вимагається сплатити недоїмку у сумі 99639,99 грн. по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (т.1, а.с.17);

4) Рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №, яким застосовано штрафні санкції у розмірі 17313,03 грн. за наслідком донарахування контролюючим органом 99639,99 грн. єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (т.1, а.с.20-21).

В обґрунтування позиції по справі позивачем надано до суду: Договір поставки №SP009 від 01.10.2018, укладений між ТОВ «Шинпростір» (постачальник) та ФОП Остафійчук І.В. (покупець) (т.1, а.с.47-48); Договір №SP00000057 від 03.01.2017, укладений між ФОП Яриш В.І. (постачальник) та ФОП ОСОБА_3 (покупець) про поставку продукції (т.1, а.с.224-225); Договір №SP00000057 від 03.01.2018, укладений між ФОП Яриш В.І. (постачальник) та ФОП ОСОБА_3 (покупець) про поставку продукції (т.1, а.с.226-227); Договір №20072018/01 від 20.07.2018, укладений між ТОВ «Велас Трейд» (продавець) та ФОП ОСОБА_3 (покупець) про поставку товару автомобільного призначення (т.1, а.с.228-232); Витяг №027 з реєстру платників податку на додану вартість, згідно з яким ТОВ «Шинпростір» зареєстровано платником податку на додану вартість 01.10.2018 (т.1, а.с.49); Відомість використання ФОП ОСОБА_3 автошин за 2017 рік (т.1, а.с.50); видаткові накладні щодо придбання ФОП ОСОБА_3 автошин, палива, запчастин для транспортних засобів (т.1, а.с.51-65, 67-85, 185-217, 233-250; т.2, а.с.1-24; т.3, а.с.53-160); Відомість використання ФОП ОСОБА_3 автошин за 2018 рік (т.1, а.с.66); Акти списання товарів (т.1, а.с.86-113, 156-184); Дефектні відомості по ремонту транспортного засобу (т.1, а.с.114-155); Розрахунки за постачальниками за 2017 рік, 2018 рік (т.1, а.с.218-223); Подорожні листи легкового автомобіля (т.2, а.с.25-92); Реєстри путьових листів вантажного автомобіля (т.2, а.с.93-250; т.3, а.с.1-16); Зведені відомості витрат ДП у розрізі вантажних автомобілів за 2017, 2018 роки, літри (т.3, а.с.17-18); Договір №67/6 від 06.12.2018, укладений між ТОВ «Лівайн торг» (постачальник) та ФОП ОСОБА_3 (замовник) на відпуск паливно-мастильних матеріалів за паливними картками з Додатками (т.1, а.с.19-25); Договір поставки №67/157 від 02.10.2018, укладений між ТОВ «Лівайн торг» (постачальник) та ФОП Остафійчук І.В ОСОБА_4 (покупець) про поставку товару (т.3, а.с.26-28); Договір поставки №68-0000011 від 02.02.2018, укладений між ТОВ «Лівайн торг» (постачальник) та ФОП Остафійчук І.В ОСОБА_4 (покупець) про поставку товару (т.3, а.с.29-30); Відомості з ЄДРПОУ, згідно з якими ТОВ «Лівайн торг» зареєстровано як юридична особа 10.07.2017 (т.3, а.с.31-32); Витяг №512 з реєстру платників податку на додану вартість, згідно з яким ТОВ «Лівайн торг» зареєстровано платником податку на додану вартість 01.10.2017 (т.1, а.с.33); Договір поставки нафтопродуктів №11/2018 від 16.03.2018, укладений між ФОП Грицун В.В. (постачальник) та ФОП ОСОБА_3 (покупець) про поставку нафтопродуктів (т.3, а.с.34-37); Витяг №009 з реєстру платників податку на додану вартість, згідно з яким ФОП ОСОБА_5 зареєстровано платником податку на додану вартість 01.10.2015 (т.1, а.с.38); Виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців стосовно ФОП ОСОБА_6 В ОСОБА_4 В ОСОБА_4 (т.3, а.с.39-40); Договір на поставку нафтопродуктів №02/2018 від 02.01.2018, укладений між ТОВ «АРНІ 2010» (постачальник) та ФОП Остафійчук І ОСОБА_4 В. (покупець) (т.3, а.с.41-43); Договір поставки №68-0000004 від 31.01.2017, укладений між ТОВ «Альянс еволюшн» (постачальник) та ФОП Остафійчук І ОСОБА_7 (покупець) про поставку товару (т.3, а.с.44-45); Договір на поставку нафтопродуктів №04/2017 від 02.01.2017, укладений між ТОВ «АРНІ 2010» (постачальник) та ФОП Остафійчук І.В. (покупець) (т.3, а.с.46-48); Договір поставки №16-0000093 від 28.11.2017, укладений між ТОВ «Челендж трейд» (постачальник) та ФОП Остафійчук І.В. (покупець) про поставку товару (т.3, а.с.49-51); Платіжні доручення про оплату позивачем за товар (т.3, а.с.161-250; т.4 а.с.1-118).

Відповідачем не надано до суду жодного документа у підтвердження своєї позиції по даній адміністративній справі №280/3810/19 та у спростування документів позивача, наданих як під час перевірки, так і до суду.

За матеріалами справи відповідач має зауваження до оформлення позивачем первинних документів їх не конкретизації щодо конкретного автомобіля (об`єкта списання), відсутності прізвищ водіїв на яких списано пальне, тощо.

Водночас, на сторінках 14, 23 Акту перевірки №434/08-01-13-05/ від 21.06.2019 відповідач зазначає: «Акти списання бензину не є первинними документами в розумінні діючого законодавства і не підтверджують ні факт використання в господарській діяльності цього пального, ні факт пов`язаності витрат на придбання бензину з отриманим доходом та не дають можливість віднесення витрат на бензин до конкретного об`єкта витрат»; «суб`єкти господарювання можуть застосовувати самостійно виготовлені бланки первинних документів, у тому числі подорожні листів».

Наведену позицію відповідача суд вважає не послідовною та такою, що не свідчить про неможливість використання складених позивачем первинних документів у підтвердження понесенням ним витрат.

Відповідачем не надано до суду «розрахунок нормативних витрат дизельного палива по кожному автомобілю, який здійснював перевезення вантажу» (який згадується на сторінках 16, 25 Акту перевірки №434/08-01-13-05/ від 21.06.2019). Тож, перевірити його суд позбавлений можливості.

Твердження відповідача про те що позивачем «в ході документальної планової перевірки не надано товарно-транспортні накладні, для підтвердження факту використання в господарській діяльності бензину, та пов`язаності витрат на придбання бензину з отриманим доходом», як то зазначено на сторінках 14, 23 Акту перевірки №434/08-01-13-05/ від 21.06.2019, суперечить викладеному на сторінці 5 цього ж Акту перевірки №434/08-01-13-05/ від 21.06.2019, на якій зазначено, що при перевірці використано товарно-транспортні накладні, подорожні листи суцільним порядком за період 01.01.2017-31.12.2018.

Відповідач погоджується з тим, що позивач використовував власні транспортні засоби (вантажні автомобілі марки «КАМАЗ» та напівпричепи) у господарській діяльності для здійснення вантажних перевезень по території України та за її межами, а, отже, на думку суду, міг віднести у витрати запчастини на техобслуговування та ремонт власних транспортних засобів.

При цьому, на сторінках 19, 28 Акту перевірки №434/08-01-13-05/ від 21.06.2019 зазначено: «До складу витрат ФОП включаються, зокрема, витрати на паливо, запчастини та інші матеріали, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат (пп.177.4.1 ПКУ). Водночас цей підпункт дозволяє включати до складу підприємницьких витрат на ремонт та експлуатацію майна (автомобіля), що використовується в господарській діяльності».

На думку суду, за приписами пп.177.4.5 п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат підприємця витрати на утримання основних засобів подвійного призначення, які безпосередньо не використовуються у господарській діяльності.

Враховуючи приписи пп.177.4.1 п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України суд вважає не переконливим твердження відповідача зазначене на сторінках 18, 28 Акту перевірки №434/08-01-13-05/ від 21.06.2019: «Отже, фізична особа-підприємець на загальній системі оподаткування не має права включати до складу витрат, пов`язаних з отриманням доходу, зазначені витрати на утримання вантажних автомобілів, у т.ч. витрати на проведення поточного ремонту».

Позов підлягає задоволенню враховуючи вище зазначене та через наступне.

1. Відповідачем не надано до суду доказів визнання судом недійсними правочинів, наведених в Акті перевірки №434/08-01-13-05/ від 21.06.2019 та долучених позивачем до матеріалів даної справи.

Доказів реалізації відповідачем повноважень, передбачених пп.20.1.30 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України щодо визнання договорів, наведених в Акті перевірки №434/08-01-13-05/ від 21.06.2019 та долучених позивачем до матеріалів даної справи, недійсними до суду не надано.

Також, доказів притягнення позивача до кримінальної відповідальності за здійснення операцій з контрагентами викладених в Акті перевірки №434/08-01-13-05/ від 21.06.2019, відповідачем до суду не надано.

Відповідачем не надано до суду доказів відсутності змін в активах позивача за його операціями з контрагентами.

Належної оцінки платіжним документам, фінансовій звітності позивача контролюючий орган ані під час самої перевірки, ані під час розгляду Акту перевірки №434/08-01-13-05/ від 21.06.2019 не надав.

Відповідач не надав до суду переконливих доказів неможливості: проведення зустрічної звірки з контрагентами позивача, зазначеними в Акті перевірки №434/08-01-13-05/ від 21.06.2019, в порядку п.73.3, п.73.5 ст.73 Податкового кодексу України, «Порядку проведення контролюючими органами зустрічних звірок», затверджених 27.12.2010 постановою Кабінету Міністрів України №1232; з`ясування обставин здійснення господарських операцій.

Позивач не повинен нести відповідальність за протиправні дії своїх контрагентів (які навіть не доведені відповідачем) при відсутності у нього умислу на вчинення таких дій. Наявність у позивача умислу на вчинення протиправних дій у господарських операціях з контрагентами, зазначеними в Акті перевірки №434/08-01-13-05/ від 21.06.2019 відповідачем - не доведено.

Аналогічна правова позиція викладена і у п.38 рішення Європейського Суду з прав людини від 09.01.2007 у справі «Інтерсплав проти України» (2007 рік, заява №803/02), а саме: «… коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною компанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань».

З урахуванням приписів ч.1, ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.1.2, п.2.1 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704, надані позивачем до суду докази, документи у сукупності підтверджують фактичне виконання контрагентами позивача та позивачем своїх зобов`язань, реальне здійснення господарських операцій.

Враховуючи приписи ст.44 Податкового кодексу України документально підтверджено формування позивачем податкових зобов`язань по господарським операціям з контрагентами, у періоди, оподаткування яких становить предмет спору у справі.

З наданих представником позивача пояснень, документів вбачається використання позивачем товарів, отриманих від контрагентів, у власній господарській діяльності.

Отже, досліджені судом первинні документи, регістри бухгалтерського обліку та фінансової звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків і зборів підтверджують здійснення господарських операцій позивача з контрагентами.

Тобто, документально підтверджено правильність визнання позивачем податкових зобов`язань за операціями з контрагентами за періоди, оподаткування яких становить предмет спору у справі.

2. Судом вивчено приписи пп.16.1.2 п.16.1 ст.16, п.44.1 ст.44, пп.«а» п.176.1 ст.176, п.177.2, пп.177.4.1 п.177.4 ст.177, пп.164.1.3 п.164.1 ст.164, пп.1.3 п.16-1 підрозділу 10 Податкового кодексу України, п.2 ч.1 ст.7, п.5 ст.8, п.8 ст.9 (у редакції, що діє з 01.01.2015) Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (які були чинними у податкові періоди, оподаткування яких становить предмет спору у справі).

Зокрема, у пп.14.1.231 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України зазначено, що розумна економічна причина (ділова мета) це причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Матеріали справи свідчать про наявність ділової мити у позивача за господарськими операціями з контрагентами.

Відповідачем документально не доведено, що контрагентів позивача, зокрема, знято з реєстрації як юридичну особу або у них анульовано Свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість на день складання первинних документів за операціями з позивачем. Тобто, відповідачем не спростовано, що контрагентами позивача складені первинні документи за реально здійсненими господарськими операціями, які призводили до фактичного руху активів позивача.

Позивачем надано до суду докази реальності настання наслідків господарських операцій, результатів господарської діяльності.

Відповідачем як під час перевірки, так і при розгляді Акту перевірки №434/08-01-13-05/ від 21.06.2019 не надано належної оцінки податковим зобов`язанням позивача, які підтверджуються наявними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку за періоди, оподаткування яких становить предмет спору по справі.

Таким чином, не знаходять своє підтвердження порушення позивачем вимог пп.16.1.2 п.16.1 ст.16, п.44.1 ст.44, пп.«а» п.176.1 ст.176, п.177.2, пп.177.4.1 п.177.4 ст.177, пп.164.1.3 п.164.1 ст.164, пп.1.3 п.16-1 підрозділу 10 Податкового кодексу України, п.2 ч.1 ст.7, п.5 ст.8, п.8 ст.9 (у редакції, що діє з 01.01.2015) Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», за періоди, зазначені в Акті перевірки №434/08-01-13-05/ від 21.06.2019.

За відсутності порушень податкового законодавства відсутніми є і підстави до вжиття заходів, передбачених п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України, ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Звідси, нарахування податкових зобов`язань, застосування відповідачем штрафних (фінансових) санкцій до позивача є необґрунтованим.

Як зазначено у ч.6 ст.19 Господарського кодексу України, органи державної влади і посадові особи зобов`язані здійснювати інспектування та перевірки діяльності суб`єктів господарювання неупереджено, об`єктивно і оперативно, дотримуючись вимог законодавства, поважаючи права і законні інтереси суб`єктів господарювання.

З урахуванням приписів ч.2 ст.2 КАС України суд оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності приходить до висновку, що податкові повідомлення-рішення № від 24.07.2019, № від 24.07.2019, Рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 24.07.2019, Вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 24.07.2019 винесені відповідачем не обґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, не розсудливо, а отже є не правомірними і підлягають скасуванню.

У ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як зазначено у ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Доводи відповідача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст.132 КАС України).

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 139, 143, 243-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.166; ) № НОМЕР_3 від 24.07.2019 форми Р, яким Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) збільшено грошове зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, в сумі 971095 грн. 44 коп., з яких: за податковим зобов`язанням 647396 грн. 96 коп.; за штрафними (фінансовими) санкціями 323698 грн. 48 коп.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.166; ) № НОМЕР_4 від 24.07.2019 форми Р, яким Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) збільшено грошове зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, в сумі 80924 грн. 60 коп., з яких: за податковим зобов`язанням 53949 грн. 73 коп.; за штрафними (фінансовими) санкціями - 26974 грн. 87 коп.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.166; ) про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 24.07.2019, яким до Фізичної особи-підприємця Остафійчук Ігоря Володимировича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) за донарахування 99639 грн. 99 коп. єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування застосовано штрафні санкції у розмірі 17313 грн. 03 коп.

Визнати протиправною та скасувати Вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.166; ) №Ф- від 24.07.2019, якою від Фізичної особи-підприємця Остафійчук Ігоря Володимировича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) вимагається сплатити недоїмку в сумі 99639 грн. 99 коп. з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця Остафійчук Ігоря Володимировича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.166; ) судовий збір в сумі 9605 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Повний текст судового рішення складено 29.10.2019.

Суддя О.О. Прасов