Справа № 200/9179/19-а
Суддя: Голуб В.А.
Дата ухвалення: 2019-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2019 р. Справа№200/9179/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Голуб В.А., при секретарі-Мангуш З.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Яковлєвої А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що у лютому 2015 року до ДПІ у м. Докучаєвськ ним була подана податкова декларація про майновий стан і доходи за 2014 рік, в якій було визначено, що розмір квартальних авансових платежів з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження підприємницької діяльності, до бюджету у наступному звітному році складає 20 844, 57 грн (за рік 83 378, 28 грн). У зв`язку із погіршенням ситуації, яка склалася у м. Докучаєвську, позивачем було прийнято рішення про припинення підприємницької діяльності, у зв`язку з чим до ДПІ у м. Докучаєвську була подана ліквідаційна податкова декларація (реєстраційний номер від 05.02.2015 року) про майновий стан і доходи за 2015 рік. Однак в даній декларації помилково було визначено, що розмір квартальних авансових платежів з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою підприємцем від провадження підприємницької діяльності, до бюджету у наступному звітному році складає 4 562, 20 грн. (за рік 18 248, 28 грн).

Керуючись приписами п.50.1 ст.50 Податкового кодексу України 14.04.2015 року до Центру обслуговування платників податків Волноваської ДПІ ОСОБА_1 була подана уточнююча ліквідаційна податкова декларація про майновий стан і доходи за 2015 рік, в якій було визначено, що розмір квартальних авансових платежів з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження підприємницької діяльності, до бюджету у наступному звітному році складає 0 грн. (за рік 0 грн.). Натомість, показники уточнюючої ліквідаційної податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік не знайшли свого відображення в інтегрованій картці платника податків ОСОБА_1 .

Позивач вважає бездіяльність Головного управління ДФС у Донецькій області щодо не врахування та не відображення в інтегрованої картки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою підприємцем від провадження підприємницької діяльності, показників уточнюючої ліквідаційної податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік протиправною, а тому просить суд зобов`язати відповідача внести зміни до інтегрованої картки позивача з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження підприємницької діяльності, шляхом виключення сум авансових платежів з податку на доходи в розмірі 91 663, 79 грн. за період 2015-2016 роки.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що 15.03.2019 року від ФОП ОСОБА_1 надійшла заява про те, що показники наданої ним 14.04.2015 року до ДПІ у Волноваському районі уточнюючої декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік не відображені в електронному кабінеті платника по коду платежу 11010500, в наслідок чого виник податковий борг. При розгляді заяви, було встановлено, що показники уточнюючої декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік, наданої ФОП ОСОБА_1 14.04.2015 року відсутні в підсистемі «Обробка ПЗ та платежів» ІТС «Податковий Блок». Під час розгляду копії уточнюючої декларації із штампом про отримання, яку додано до заяви ОСОБА_1 від 14.03.2019 року № б/н (вхідний від 15.03.2019 № 45410/10) встановлено, що вона заповнена з порушенням п. 48.3 ст. 48 ПК України, а саме:

- не вірно вказано ознаку типу декларації «уточнююча» замість «звітна нова» та період, що уточняється (термін подання уточнюючих декларацій за 2015 рік після граничного терміну подання - 09.02.2016 року);

- у декларації не вказано найменування контролюючого органу, до якого подається податкова декларація (не можливо вирішити питання щодо коду адміністративного району, якому належить ця уточнююча декларація);

- податкова адреса (місце проживання) платника податків ОСОБА_1 зазначена у декларації ( АДРЕСА_1 ) не відповідала реєстраційним та обліковим даним платника податків на дату подання уточнюючої декларації ( АДРЕСА_2 .).

Крім того, підпис ОСОБА_1 на копії уточнюючої декларації від 14.04.2015 року, яка надана як додаток до його заяви від 14.03.2019 № б/н. візуально відмінний від підпису на заяві ОСОБА_1 від 22.05.2019 б/н, щодо врегулювання питання неправомірного боргу в сумі 916 637, 79 грн., яка надійшла до ГУ ДФС у Донецькій області 23.05.2019 року № 78722/10.

Разом з тим, відповідач у відзиві зазначає, що Головне управління ДФС у Донецькій області не може спростувати або підтвердити надходження даної уточнюючої декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік.

Враховуючи викладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 05.08.2019 року прийнято до розгляду позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії та відкрито провадження по справі № 200/9179/19-а. Розгляд адміністративної справи № 200/9179/19-а визначено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання по справі на 21.08.2019 року о 15 год. 30 хв.

Pозгляд справи № 200/9179/19-а відкладено з 21.08.2019 року на 25.09.2019 року о 15-30 год. для надання часу позивачу ознайомитись з відзивом відповідача.

Ухвалою суду від 25.09.2019 року закрито підготовче провадження по адміністративній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Призначено судовий розгляд по суті на 14 годину 00 хвилин 23.10.2019 року.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 до 2015 року був зареєстрований фізичною особою-підприємцем та здійснював свою діяльність за адресою: Донецька область, м. Докучаєвськ. Як платник податків знаходився на податковому обліку у ДПІ м. Докучаєвськ ГУ Міндоходів у Донецькій області.

05 лютого 2015 року позивачем до ДПІ у м. Докучаєвську ГУ Міндоходів в Донецькій області була подана податкова декларація (реєстраційний номер ) про майновий стан і доходи за 2014 рік, в якій було визначено, що розмір квартальних авансових платежів з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною - особою підприємцем від провадження підприємницької діяльності, до бюджету у наступному звітному році складає 20 844, 57 грн (за рік 83 378, 28 грн) (а.с.9-11).

В подальшому, ОСОБА_1 прийняв рішення про припинення підприємницької діяльності, у зв`язку з чим до ДПІ у м. Докучаєвську була подана ліквідаційна податкова декларація (реєстраційний номер від 05.02.2015 року) про майновий стан і доходи за 2015 рік. В даній декларації було визначено, що розмір квартальних авансових платежів з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою підприємцем від провадження підприємницької діяльності, до бюджету у наступному звітному році складає 4 562, 20 грн (за рік 18 248, 80 грн) (а.с.12-14).

14.04.2015 року до Центру обслуговування платників податків Волноваської ДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області ОСОБА_1 була подана уточнююча ліквідаційна податкова декларація про майновий стан і доходи за 2015 рік, в якій було визначено, що розмір квартальних авансових платежів з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження підприємницької діяльності, до бюджету у наступному звітному році складає 0 грн (за рік 0 грн) (а.с.15-17).

З 21.01.2015 року ОСОБА_1 , зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань із номером облікової карти НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 та перебуває на обліку Волноваської ОДПІ Головного управління ДФС у Донецькій області як платник єдиного внеску (а.с.8).

15 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ДФС у Донецькій області із заявою про реєстрацію платником єдиного податку з 01.04.2019 року (а.с.18-19).

22 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою щодо списання неправомірного боргу у сумі 91 663, 00 грн, який виник у зв`язку з не відображенням в інтегрованій картці платника податків ОСОБА_1 показників уточнюючої ліквідаційної податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік (а.с.22).

Головним управлінням ДФС у Донецькій області було надано відповідь на вищевказану заяву, у якій зазначено, що оскільки в уточнюючій ліквідаційній податковій декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік не вказано контролюючого органу, до якого подається декларація, не можливо вирішити питання щодо коду адміністративного району, якому належить уточнююча декларація (а.с.23).

Суд зауважує, що станом на момент розгляду справи за позивачем обліковуються податковий борг у розмірі 91663,79 грн (а.с.36).

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Нормативно-правовим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, є Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Відповідно до п.п.16.1.3 та п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України - платник податків зобов`язаний, зокрема, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з п. 46.1. ст.46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Суд зазначає, що податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання.

Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов`язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Так, обов`язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.

Податкова декларація повинна містити такі обов`язкові реквізити:

тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий);

звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація;

звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку);

повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами;

код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер;

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);

місцезнаходження (місце проживання) платника податків;

найменування контролюючого органу, до якого подається звітність;

дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми);

інформація про додатки, що додаються до податкової декларації та є її невід`ємною частиною;

ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків;

підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності) (п.48.3 ст.48 ПК України).

В свою чергу, податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.

Відповідно до матеріалів справи, а саме листа відповідача від 12.07.2019 року № 55484/10/05-99-48-80, уточнююча декларація про майновий стан і доходи за 2015 рік, яка була подано ФОП ОСОБА_1 , не прийнята податковим органом у зв`язку з тим, що у декларації не вказано контролюючого органу, до якого подається декларація.

Водночас, суд зазначає, що прийняття податкової декларації є обов`язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов`язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

За умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

За умови дотримання вимог, встановлених статтями 48 і 49 цього Кодексу податкова декларація, надана платником, також вважається прийнятою:

за наявності на всіх аркушах, з яких складається податкова декларація та, за бажанням платника податків, на її копії, відмітки (штампу) контролюючого органу, яким отримана податкова декларація, із зазначенням дати її отримання, або квитанції про отримання податкової декларації у разі її подання засобами електронного зв`язку, або поштового повідомлення з відміткою про вручення контролюючому органу, у разі надсилання податкової декларації поштою;

у разі, якщо контролюючий орган із дотриманням вимог пункту 49.11 цієї статті не надає платнику податків повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації або у випадках, визначених цим пунктом, не надсилає його платнику податків у встановлений цією статтею строк.

Суд зазначає, що ФОП ОСОБА_1 надав до ДПІ у Волноваському районі ГУ Міндоходів у Донецькій області уточнюючу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік, про що свідчить копія такої декларації із відміткою (штампом) контролюючого органу, яким отримана податкова декларація із датою прийняття 14.04.2015 року.

В свою чергу, у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов`язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови:

у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв`язку, - протягом п`яти робочих днів з дня її отримання;

у разі отримання такої податкової декларації особисто від платника податку або його представника - протягом трьох робочих днів з дня її отримання.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В свою чергу, суд зазначає, що предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення, або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо), що їх належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Так, на думку суду, обов`язок довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності у адміністративному судочинстві зобов`язаний саме суб`єкт владних повноважень.

Разом з тим, відповідно до принципу змагальності суб`єкт господарювання має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість. Але при цьому потрібно враховувати, що завданням адміністративного судочинства, згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, в контексті даної справи саме на Головне управління ДФС у Донецькій області, як на суб`єкта владних повноважень, покладено обов`язок довести, що уточнююча декларація про майновий стан і доходи за 2015 рік, яка була подано ФОП ОСОБА_1 , не була прийнята податковим органом, про що на адресу позивача було направлено відповідне повідомлення.

Відповідачем не надано до суду доказів надання або надсилання на адресу позивача повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації, а тому, виходячи із того, що позивачем вчинено всі дії, які від нього залежали, відповідач був зобов`язаний відобразити в інтегрованої картки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою підприємцем від провадження підприємницької діяльності, показники уточнюючої ліквідаційної податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік.

Водночас, у відзиві представник Головного управління ДФС у Донецькій області звертає увагу на невідповідність податкової адреси (місце проживання) платника податків ОСОБА_1 Так, в уточнюючий декларації зазначено: АДРЕСА_3 . Однак, відповідно до реєстраційних та облікових даних платника податків на дату подання уточнюючої декларації його адресою була: АДРЕСА_2 .

По-перше, суд зазначає, що про невідповідність адреси не зазначено у жодній відповіді відповідача, яка була надана на чисельні звернення позивача до податкового органу.

По-друге, відповідно до матеріалів справи та даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, уточнюючу ліквідаційну податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік було подано ОСОБА_1 , як фізичною особою-підприємцем, який зареєстрований 18.05.1995 року Докучаєвським міським управлінням юстиції Донецької області саме за адресою: АДРЕСА_4 . З огляду на наведене, суд не вбачає у даному випадку порушення приписів ПК України.

Окрім того, суд ще раз звертає увагу, що у разі виявлення контролюючим органом порушень вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 ПК України, суб`єкт владних повноважень був зобов`язаний направити на адресу платника податків повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації. Вказана норма є імперативною для податкового органу та передбачає єдиний варіант правомірної поведінки.

Разом з тим, у відзиві на позовну заяву представник Головного управління ДФС у Донецькій області звертає увагу, що позивачем не вірно вказано ознаку типу декларації «уточнююча» замість «звітна нова» та період, що уточнюється (термін подання уточнюючих декларацій за 2015 рік після граничного терміну подання - 09.02.2016 року).

Так, пункт 1 заголовної частини Декларації містить поле «Тип декларації», яке передбачає наступні форми: звітна, звітна нова, уточнююча.

У випадку самостійного виявлення помилок у раніше поданій декларації платник може виправити їх шляхом подання звітної, звітної нової або уточнюючої декларації.

В свою чергу, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених ст. 102 ПК України) платник податків самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку (п. 50.1 ПК України).

У разі виправлення самостійно виявлених помилок у раніше поданій податковій декларації зазначається також звітний податковий період, що уточняється.

З огляду на наведене, суд вважає помилковим посилання відповідача на неправильну форму податкової декларації, оскільки ОСОБА_1 скористався наданим йому ПК України правом подати уточнюючу декларацію.

Крім того, щодо посилання представника Головного управління ДФС у Донецькій області щодо невідповідності підпису ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

На переконання суду, встановити автентичність підпису ОСОБА_1 можливо лише у разі проведення судово-почеркознавчої експертизи під час якої встановлюється ідентифікація виконавця рукописного тексту, обмежених за обсягом рукописних записів (буквених та цифрових) і підпису. В свою чергу, ані судова установа, ані податковий орган не наділений правом встановити конкретного виконавця рукописного тексту чи підпису.

Аналізуючи всі встановлені обставини справи, суд вважає, що не врахування та не відображення в інтегрованої картці фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (код - НОМЕР_1 ) з податку па доходи фізичних осіб, отриманих ним від провадження підприємницької діяльності, показників уточнюючої ліквідаційної податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік є протиправною. Тому, суд вважає, за необхідне зобов`язати Головне управління ДФС у Донецькій області внести зміни до інтегрованої картки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження підприємницької діяльності, шляхом виключення сум авансових платежів з податку на доходи в розмірі 91 663, 79 грн. за період 2015-2016 роки.

Отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

При зверненні до суду, ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 916, 64 грн., відповідно до платіжного доручення № 1524 від 16.07.2019 року (а.с.3).

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа..

Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з Головного управління ДФС у Донецькій області суму сплаченого судового збору на користь позивача.

Згідно з ч. 3 ст. 243 КАС України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 139, 244-250, 255, 262, 295 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) до Головного управління ДФС у Донецькій області (, 87526, Донецька обл., місто Маріуполь, вулиця 130 Таганрозької дивізії, будинок 114) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Донецькій області щодо не врахування та не відображення в інтегрованій картці фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження підприємницької діяльності, показників уточнюючої ліквідаційної податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік.

Зобов`язати Головне управління ДФС у Донецькій області внести зміни до інтегрованої картки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження підприємницької діяльності, шляхом виключення сум авансових платежів з податку на доходи в розмірі 91663,79 грн. за період 2015-2016 роки.

Стягнути з Головного управління ДФС у Донецькій області суму судового збору у розмірі 916,64 грн. (дев`ятсот шістнадцять гривень шістдесят чотири копійки) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Повний текст рішення складено 29 жовтня 2019 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Голуб