Справа № 441/557/19
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2019-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/10678/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Іщук Л.П., Обрізка І.М.,

з участю секретаря судових засідань Гром І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Закарпатської митниці ДФС на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 21 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача старший інспектор Закарпатської митниці ДФС Соболюк Олег Вікторович про скасування постанови про порушення митних правил,

суддя(і) у І інстанції Яворська Н.І.,

час ухвалення рішення 17 год 05 хв,

місце ухвалення рішення м. Городок,

дата складення повного тексту рішення 03 вересня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

25 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив скасувати постанову заступника начальника Закарпатської митниці ДФС (далі - Митниця) у справі про порушення митних правил № 5816/30500/18 від 29 січня 2018 року про накладення на нього адміністративного стягнення за частиною 3 статті 470 Митного кодексу України (далі - МК України).

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 21 серпня 2019 року у справі № 441/557/19 позов було задоволено. При задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив із того, що зміст постанови свідчить про неналежний розгляд заперечень і пояснень позивача стосовно суті правопорушення, а також ненаведення належних і достатніх мотивів щодо відхилення доводів позивача. Доказів вини позивача у вчиненні вказаного правопорушення відповідачем суду не надано. Тому суд прийшов до висновку наявність істотних порушень, допущених при винесенні оскаржуваної постанови, та необхідності її скасування.

У апеляційній скарзі Митниця просить зазначене судове рішення скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позову. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що в діях позивача наявний склад порушення митних правил, відповідальність за яке передбачено частиною 3 статті 470 МК України. А недоліки постанови є механічною опискою і не мають істотного характеру.

Позивачем до апеляційного суду письмового відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибули, що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як безспірно встановлено судом першої інстанції, 15 грудня 2018 року у зону митного контролю на ділянці «Виїзд» митного посту «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС прибув автобус «NEOPLAN» модель «TOURLINER», реєстраційний номерний знак Чехії НОМЕР_1 , у якому в якості пасажира перебував ОСОБА_1 , який прямував з України у Словаччину. Згідно із даними АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМС України було встановлено, що 08 вересня 2017 року через митний пост «Мостиська» пункт пропуску «Шегині - Медика» Львівської митниці ДФС ОСОБА_1 ввіз на митну територію України легковий автомобіль марки «VW», модель «PASSAT» р.н. НОМЕР_2 , кузов номер: НОМЕР_4 без письмового декларування та сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті транспортних засобів, на строк, передбачений нормами статті 95 МК України. Станом на 15 грудня 2018 року інформація про вивезення з митної території України вказаного автомобіля, відсутня. У зв`язку із цим заступником начальника Митниці щодо позивача було винесено постанову про порушення митних правил № 5816/30500/18 від 29 січня 2018 року.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Статтею 90 МК України визначено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома митними органами України або в межах зони діяльності одного митного органу без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Пунктом 1 частини 1 статті 95 МК України, встановлено такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту, зокрема для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Згідно частини 3 статті 470 МК України, перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статей 73, 76 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як слідує з матеріалів справи, а саме з пояснень позивача начальнику Митниці, він заперечував ввезення даного автомобіля, оскільки знаходився в якості пасажира і факт реєстрації на нього транспортного засобу був йому невідомий.

Окрім того, згідно із поясненнями та паспортними даними позивача місцем його проживання є АДРЕСА_1 . Разом із тим, відповідно до Обліку транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення та за даними диспетчера ЗМК та пасажирського пункту пропуску адреса ОСОБА_1 вказана АДРЕСА_2 .

Згідно із частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 458 Кодексу адміністративного судочинства України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Суд апеляційної інстанції також враховує, що відповідно до статті 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням. Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.

Згідно статті 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (стаття 495 МК України).

Статтею 487 МК України встановлено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про необхідність скасування постанови відповідача про порушення митних правил № 5816/30500/18 від 29 січня 2018 року про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 470 Митного кодексу України та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 241, 243, 272, 286, 308, 310, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Закарпатської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Городоцького районного суду Львівської області від 21 серпня 2019 року у справі № 441/557/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко
Постанова у повному обсязі складена 25 жовтня 2019 року.