Справа № 759/20541/18
Суддя: Шум Л. М.
Дата ухвалення: 2019-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/20541/18

пр. № 2-а/759/100/19

23 жовтня 2019 року Святошинский районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді Шум Л.М.

за участю секретаря: Прокопенко Н.М.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві адміністративний позов ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чулієва Атаджана Абдуназаровича про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення з боржника основної винагороди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач у грудні 2018 р. звернувся до суду з зазначеним вище адміністративним позовом про скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чулієва А.А. від 01.11.2018 р. про стягнення з нього основної винагороди в розмірі 267 450,59 грн., посилаючись на те, що у вказаного приватного виконавця на виконанні перебуває виконавче провадження № 57570107 про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» на підставі віконавчого листа № 2/2608/3477/12 від 10.08.2013 р., виданого Святошинським районним судом м. Києва на підставі рішення Апеляційного суду м. Києва від 06.11.2012 р.

Позивач вважає, що вказане вище виконавче провадження відкрито помилково, оскільки текст виконачого листа не відповідає змісту резолютивної частини рішення Апеляційного суду м. Києва від 06.11.2012 р., оскільки в дійсності боржником за борговим зобов`язанням є ОСОБА_2 , а не він, ОСОБА_1 .

У зв`язку з чим позивач вважає, що постанова приватного виконавця Чулієва А.А. від 01.11.2018 р. про стягнення винагороди є протиправною, а тому підлягає скасуванню.

Також позивач просить суд поновити строк на подання даного позову, який був пропущений з об`єктивних причини, оскільки з аналогічним позовом він звертався до Окружного адміністративного суду м. Києва, проте, ухвалою вказаного суду від 28.11.2018 р. адміністративний позов був повернутий, яку позивачем було отримано на поштовому відділенні 12.12.2018 р. (ас. 36-37).

В судове засідання позивач та його представник не з"явилися, представник позивача подав заяву відповідно до якої позивач вимоги підтримав, просив розглянути справу за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, а тому суд вважає можливим розглянути справу за відсутності останнього на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Ухвалою суду від 11.02.2019 р. приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чулієва А.А. зобов`язано надати належним чином завірену копію виконавчого провадження ВП № 57570107 з виконання виконавчого листа № 2/2608/3477/12 виданого Святошинським районним судом м. Києва 10.08.2013 р. (ас. 66). Проте, вимога суду залишена без виконання, матеріали виконавчого провадження суду не надано.

Суд, вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 01.11.2018 р. приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Чулієвим А.А. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження за № 57570107 з виконання виконавчого листа № 2/2608/3477/12, виданого Святошинським районним судом м. Києва 10.08.2013 р. (ас. 15-16).

Відповідно до викладеної приватним виконавцем Чулієвим А.А. резолютивної частини виконачого листа вбачається: в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 223334203 від 02.04.2008 р. у розмірі 2 674 505,86 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки: нежиле приміщення АДРЕСА_1 , загальною площею 69,00кв.м., що належить ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві власності в рівних частках кожному (по Ѕ частині), що підтверджується договором купівлі-продажу нежитлового приміщення, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухового майна 18.04.2008 р. в реєстровій книзі № 58-п-254 за № 5277п, шляхом продажу предмету іпотеки з прилюдних торгів, з встановленням початкової ціни реалізації предмета іпотеки на підставі оцінки, визначеної незалежним спеціалістом на час проведення зазначених виконачих дій.

Проте, встановлено, що відповідно до резолютивної частини рішення Апеляційного суду м. Києва від 06.11.2012 р. рішення Святошинського районного суду м. Києва від 04.09.2012 р. в частині задоволення позовних вимог ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення на предмет іпотеки змінено та викладено в новій редакції. Позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено частково. в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № 223334203 від 02.04.2008 р. у розмірі 2 674 505,86 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки: нежиле приміщення АДРЕСА_1 , загальною площею 69,00кв.м., що належить ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві власності в рівних частках кожному (по Ѕ частині), що підтверджується договором купівлі-продажу нежитлового приміщення, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухового майна 18.04.2008 р. в реєстровій книзі № 58-п-254 за № 5277п, шляхом продажу предмету іпотеки з прилюдних торгів, з встановленням початкової ціни реалізації предмета іпотеки на підставі оцінки, визначеної незалежним спеціалістом на час проведення зазначених виконачих дій (ас. 7-10).

Таким чином, суд приходить до висновку, що особу боржника у виконавчому листі та в подальшому у постанові приватного виконавця Чулієва А.А. від 01.11.2018 р. вказано невірно, оскільки як вбачається з резолютивної частини рішення Апеляційного суду м. Києва від 06.11.2012 р. боржником у зобов`язанні є саме ОСОБА_2 , а не ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що постановою приватного виконавця Чулієва А.А. від 01.11.2018 р. в рамках виконання виконавчого листа Святошинського районного суду м. Києва від 10.08.2013 р. за № 2/2608/3477/12 з боржника ОСОБА_1 стягнуто основну винагороду в розмірі 267 450,59 грн. (ас. 17-18).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Згідно п. 7 ч. 4 ст. 31 ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Згідно ч. 3 ст. 45 ЗУ «Про виконавче провадження», основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Згідно статті 27 ЗУ «Про виконавче провадження», розділу VІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, виконавчий збір стягується на підставі постанови, яка виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника сум або закінчення виконавчого провадження згідно статті 39 Закону в розмірі 10 % від суми, що фактично стягнута, повернута стягувачу.

Підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника сум коштів є здійснення державним виконавцем дій по фактичному стягненню з боржника на користь стягувача зазначених у виконавчому документі сум, та виконавчий збір обраховується лише від розміру фактично стягнутих сум.

Тобто, вимогами Закону України «Про виконавче провадження» чітко унормовано, що виконавчий збір підлягає стягненню в порядку та розмірі, визначеному цим Законом, який в даному випадку, обумовлює можливість винесення постанови про стягнення виконавчого збору після закінчення виконавчого провадження в порядку статті 39 Закону чи повернення виконавчого документа згідно статті 37 Закону.

Аналіз наведених норм Закону України «Про виконавче провадження» дає можливість зробити висновок про те, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання судового рішення; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. Крім того, законодавець чітко визначив, що виконавчий збір стягується з фактично стягнутої суми; розмір виконавчого збору вираховується також з фактично стягнутої суми.

За своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення.

При стягненні виконавчого збору відповідно до частини 3 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою, створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" від 26.12.2003 № 14 роз`яснено, що відповідно до статей 45, 46 Закону № 606-XIV витрати виконавчого провадження та виконавчий збір стягуються за постановою державного виконавця з боржника, якщо останній не виконав рішення добровільно в установлений для цього строк і воно було виконане примусово.

При цьому, судом не встановлено та приватним виконавцем Чулієвим А.А. суду не надано доказів, що виконавчий лист Святошинського районного суду м. Києва від 10.08.2013 р. № 2/2608/3477/12 виконаний, не було винесено постанови ні про закінчення виконавчого провадження згідно статті 39 Закону, ні постанови про повернення виконавчого документа згідно статті 37 Закону.

У зв`язку з чим, та враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що приватного виконавця Чулієва А.А. були відсутні правові підстави для винесення постанови від 01.11.2018 ВП № 57570107 про стягнення з ОСОБА_1 основної винагороди в розмірі 267 450,59 грн.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги адміністративного позову доведенні в судовому засіданні, оскільки знайшли своє підтвердження та обґрунтування, а тому підлягають задоволенню, при цьому, суд вважає можливим поновити скаржнику строк звернення до суду з вимогами даної скарги, оскільки як встановлено судом ОСОБА_1 з аналогічним позовом звертався до Окружного адміністративного суду м. Києва, проте, ухвалою вказаного суду від 28.11.2018 р. адміністративний позов був повернутий, яку позивачем було отримано на поштовому відділенні 12.12.2018 р.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 27, 31, 45 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст. 2, 9, 10, 77, 241-246, 295 КАС України,

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чулієва Атаджана Абдуназаровича про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення з боржника основної винагороди - задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову ВП № 57570107 Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чулієва Атаджана Абдуназаровича від 01.11.2018 р. про стягнення з боржника ОСОБА_1 основної винагороди в сумі 267 450,59 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя: Л.М.Шум