Справа № 1.380.2019.005534
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2019-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.005534
У Х В А Л А
з питань забезпечення позову

28 жовтня 2019 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П., розглянувши у письмовому провадженні клопотання позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) про визнання рішення протиправним,

УСТАНОВИВ:

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ), в якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Мостиського прикордонного загону полковника Вавринюка В.П. від 08.10.2019 № 1526-АГ в частині п. 5 щодо усунення позивача від виконання службових обов`язків на період проведення службового розслідування за посадою офіцера відділення продовольчого забезпечення відділу забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Мостиського прикордонного загону полковника ОСОБА_2 від 08.10.2019 № 1526-АГ Про призначення службового розслідування;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити позивачу недоотримане грошове забезпечення за час усунення від виконання службових обов`язків за посадою начальника відділення продовольчого забезпечення відділу забезпечення Мостиського прикордонного загону.

Одночасно із позовною заявою, позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом:

- зупинення дії наказу начальника Мостиського прикордонного загону полковника ОСОБА_2 від 08.10.2019 № 1526-АГ в частині п. 5 щодо усунення позивача від виконання службових обов`язків на період проведення службового розслідування за посадою офіцера відділення продовольчого забезпечення відділу забезпечення Мостиського прикордонного загону;

- зупинення дії індивідуального акту наказу від 08.10.2019 № 1526-АГ «Про призначення службового розслідування» та заборони Мостиському прикордонному загону до вирішення позовних вимог по суті вчиняти дії на виконання наказу начальника Мостиського прикордонного загону полковника Вавринюка В.П. від 08.10.2019 № 1526-АГ «Про призначення службового розслідування».

Обґрунтовуючи клопотання, позивач посилається на те, що є очевидними ознаки протиправності рішення про усунення позивача від виконання службових обов`язків, так як відсутні підстави для такого усунення, визначені у ст. 47 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та пункті 134 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого указом Президента України від 29.12.2009 № 1115, а саме: невиконання (неналежне виконання) службових обов`язків, що призвело до людських жертв чи інших тяжких наслідків або створило загрозу настання таких наслідків, а також, враховуючи наслідки такого усунення невиплата належного грошового забезпечення, відновлення якого у разі невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнитись, є підстави для застосування заходів забезпечення позову у спосіб зупинення дії індивідуального акту. Вищенаведене свідчить про наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, а відтак в даному випадку наявні підстави, визначені статтею 151 КАС України, для забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд зазначає таке.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статтями 150, 151 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Забезпечення адміністративного позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

За приписами ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частина 2 ст. 151 КАС України передбачає, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Статтею 154 КАС України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Виходячи із наведеного, у випадку звернення сторони із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою заявою.

Таким чином, із цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд згідно ч. 1 ст. 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач лише вказує на те, що

необхідність вжиття заходів забезпечення позову фактично обумовлена протиправністю, на думку позивача, оскаржуваного наказу. Всі доводи позивача зводяться до порушення відповідачем чинного законодавства при прийнятті оскаржуваних наказів та становлять предмет доказування, який має досліджуватись під час розгляду справи.

Суд зауважує, що відповідність винесених відповідачем наказів критеріям правомірності підлягає дослідженню при судовому розгляді, а не при вирішенні питання про наявність підстав для забезпечення позову, у зв`язку з чим задоволення такої заяви призведе до фактичного вирішення справи по суті без розгляду справи, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Вжиття заходів забезпечення позову у запропонований позивачем спосіб є неможливим, оскільки при цьому суд фактично визнає рішення протиправними без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Також у ході розгляду поданої заяви судом не виявлено жодних фактів очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до прийняття у справі судового рішення, або неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, або необхідності докласти значних зусиль та витрат для відновлення таких прав та інтересів при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Окрім того суд вважає за необхідне звернути увагу, що можливе настання негативних наслідків не є беззаперечним доказом для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Чинне законодавство передбачає можливий захист порушеного права, в тому числі, шляхом відшкодування шкоди, заподіяної вчиненими протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, що свідчить про наявність механізмів для відновлення порушених прав позивача, якщо таке буде встановлено при вирішенні спору по суті.

Таким чином, посилання позивача на невиплату йому грошового забезпечення суд не бере до уваги, адже відповідно до пункту 135 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого указом Президента України від 29.12.2009 № 1115, грошове забезпечення, яке втратили відсторонені від посади військовослужбовці внаслідок незаконних дій, відшкодовується їм у порядку, передбаченому Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Враховуючи зазначене, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову та доводів наведених на його обґрунтування, суд дійшов висновку про його необґрунтованість та не вбачає підстав для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. 150 - 154, 156, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд.

Повний текст ухвали складений 28.10.2019.

Суддя Р.П. Качур