Справа № 160/2363/19
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 жовтня 2019 року м. Дніпросправа № 160/2363/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні в м. Дніпрі

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 травня 2019 року (головуючий суддя - Олійник В.М.) в адміністративній справі

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області

про оскарження рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області (далі - Відповідач) в якому просив суд скасувати податкові повідомлення-рішення від 08.02.2019 року, винесені Головним управлінням Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області №, №, №.

В обґрунтування позовної заяви зазначено про те, що у податковому повідомленні-рішенні № не зазначені положення нормативно-правових актів, які були порушені Позивачем при реалізації годинника без застосування реєстратора розрахункових операцій, а також не взяті до уваги положення нормативно-правових актів, які регулюють діяльність з продажу товарів саме підприємцями - платниками єдиного податку, зокрема п. 6 ст. 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та п. 296.10 ст. 296 Податкового кодексу України.

Щодо податкового повідомлення-рішення № Позивач зазначив, що розрахунок штрафних санкцій на підставі абз. 3 ст. 1 Указу Президента № 436/95 від 12.06.1995 року «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки», зроблений Відповідачем з урахуванням начебто неоприбуткованої суми 7 872,00 грн., не відповідає вимогам діючого законодавства, оскільки годинник ATLANTIC 87461.47.55 було придбано за 7 872,00 грн. шляхом безготівкового розрахунку.

Щодо податкового повідомлення-рішення № на суму 510,00 грн. Позивач вказав, що підставою для накладення на нього зазначеної санкції вказано порушення п. 85.2 ст. 85 ПК України, однак, у своїй відповіді на запит Відповідача (вих. № 115 від 14.01.2019 року) Позивач надав у засвідчених копіях Книгу обліку доходів, Витяг з реєстру платників єдиного податку та виписку з ЄДРПОУ, а також повідомив контролюючий орган про те, що як платник єдиного податку він не повинен зберігати інші витребувані ними документи, що, на думку останнього, свідчить про виконання ним належним чином вимог запиту контролюючого органу.

З огляду на вищевикладене, Позивач вважає податкові повідомлення-рішення №, №, №, такими, що порушують його права та підлягають скасуванню.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 травня 2019 року по справі №160/2363/19 у задоволенні позовної заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про оскарження рішень - відмовлено повністю (а.с. 50-53).

Позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, оскаржив його в апеляційному порядку (а.с. 61-69).

В апеляційній скарзі Позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що судом першої інстанції належним чином не досліджено обставин, які свідчать про протиправність прийнятих Відповідачем податкових повідомлень-рішень №, №, №.

Учасники справи, які були належним чином сповіщені про місце, дату та час розгляду справи, в судове засідання своїх представників не направили, що не перешкоджає розгляду справи.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як фізична особа-підприємець з 11.05.2018 року (Номер запису: 2 124558) з основним видом економічної діяльності 47.19 «Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах» (а.с. 23) та є платником єдиного податку другої групи.

На підставі п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України та наказу Головного управління ДФС у Полтавській області №91 від 11.01.2019 року посадовими особами Головного управління ДФС у Полтавській області 11.01.2019 року здійснено вихід за місцем фактичного провадження діяльності ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме: в магазині за адресою: АДРЕСА_1 , з метою проведення фактичної перевірки за період з 11.05.2018 року по 11.01.2019 року тривалістю перевірки 10 днів.

В ході перевірки посадовими особами Головного управління ДФС у Полтавській області 11.01.2019 року здійснено запит про надання Позивачем в термін до 10-00 год. 15.01.2019 року наступних документів за перевіряємий період, а саме: книгу обліку доходів; виписку банку по розрахункових рахунках на які надходить дохід; документи, які підтверджують придбання товару, що знаходиться в реалізації (а.с.21).

На вказаний запит Позивач надав копію Книги обліку доходів, витяг з реєстру платників єдиного податку, виписки з ЄДРПОУ, та зазначив, що як платник єдиного податку Позивач не повинен зберігати виписки банку та документи про підтвердження придбання товару (а.с. 22).

За результатами фактичної перевірки посадовими особами Головного управління ДФС у Полтавській області складено акт від 18.01.2019 року №0016/16/31/РРО/ (а.с. 12), відповідно до якого в ході перевірки встановлено наступні порушення:

- неоприбуткування (несвоєчасне, неповне) готівкових коштів в книзі обліку доходів у сумі 8 547,00 грн., чим порушено п.11 розд. II «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 № 148 (із змінами та доповненнями);

- проведення розрахункових операцій без застосування реєстратора розрахункових операцій на загальну суму 18 865,00 грн., чим порушено п. 1 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (із змінами та доповненнями);

- не надання посадовим особам контролюючих органів у повному обсязі всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки, чим порушено п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України.

На підставі висновків акту перевірки від 18.01.2019 року №0016/16/31/РРО/ Відповідачем винесені податкові повідомлення-рішення, а саме:

- за неоприбуткування (несвоєчасне, неповне) готівкових коштів в книзі обліку доходів у сумі 8 547,00грн. - податкове повідомлення-рішення від 08.02.2019 року № на суму 42 735,00 грн. (а.с. 11);

- за проведення розрахункових операцій без застосування реєстратора розрахункових операцій на загальну суму 18 865,00 грн. - податкове повідомлення-рішення від 08.02.2019 року № на суму 1,00 грн. (а.с. 10);

- за ненадання посадовим особам контролюючих органів у повному обсязі всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки - податкове повідомлення-рішення від 08.02.2019 року № на суму 510,00 грн. (а.с. 12).

Правомірність винесення суб`єктом владних повноважень вказаних податкових повідомлень-рішень є предметом судового розгляду у даній справі.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами по справі врегульовано нормами Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI; Закону України від 06.07.1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»; Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 року №148.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що Відповідачем належним чином доведено правомірність прийнятих податкових повідомлень-рішень від 08.02.2019 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Пунктами 1, 2, 3 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № 265/95-ВР від 06.07.1995 (далі - Закон №265/95-ВР) передбачено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції; застосовувати реєстратори розрахункових операцій, що включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, з додержанням встановленого порядку їх застосування.

Згідно п. 6 ст. 9 Закону №265/95-ВР реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються при продажу товарів (крім технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення) (наданні послуг) фізичними особами - підприємцями, які відносяться відповідно до Податкового кодексу України до груп платників єдиного податку, що не застосовують реєстратори розрахункових операцій.

Відповідно до положень п. 296.10 ст. 296 ПК України платники єдиного податку другої групи звільнені від обов`язку застосувати реєстратори розрахункових операцій, крім випадків реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту.

З матеріалів справи встановлено, що підставою для прийняття Відповідачем податкового повідомлення-рішення від 08.02.2019 року № на суму 1,00 грн. слугувало порушення Позивачем п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», що виявилось у проведенні розрахункових операцій по продажу кварцових годинників з аналоговими (стрілочними) циферблатами без застосування реєстратора розрахункових операцій на загальну суму 18 865,00 грн.

Позивач обґрунтовуючи проведення розрахункових операцій без застосування реєстратора розрахункових операцій посилається на те, що вказані годинники не підпадають під визначення технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, що, на думку останнього, підтверджується роз`ясненнями постанови КМУ від 16.03.2017 року №231 наданих Міністерством економічного розвитку і торгівлі в Україні та Державною регуляторною служби України. Позивач, також, вказує на те, що Постановою Кабінету Міністрів України №231 від 16.03.2017 року до технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту з групи «Годинники всіх видів та їх частини» віднесено лише «Смарт-годинники» («розумні годинники») - код УКТЗЕД .

Разом з цим, колегія суддів зазначає про те, що Постановою Кабінету Міністрів України №231 від 16.03.2017 затверджено Перелік груп технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, в цілях застосування реєстраторів розрахункових операцій, згідно з яким до технічно складних побутових товарів належить Група 91 «Годинники всіх видів та їх частини», до якої віднесені годинники всіх видів та їх частини, код УКТЗЕД 9101-9107, а також смарт-годинники («розумні годинники»), код УКТЗЕД - .

Міністерством економічного розвитку і торгівлі, до повноважень якого входить інформування та надання роз`яснення щодо здійснення державної політики у сфері економіки і торгівлі, у коментарі до постанови Кабінету Міністрів України №231 від 16.03.2017 року Про затвердження переліку груп технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, в цілях застосування реєстраторів розрахункових операцій зазначено, що коди української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД) наводяться у переліку довідково. Основною підставою для застосування реєстраторів розрахункових операцій до товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, є відповідність таких товарів найменуванню та опису, які зазначаються у переліку. Крім того, метою такого державного регулювання є запровадження прозорості ведення бізнесу шляхом обов`язкового застосування реєстраторів розрахункових операцій при реалізації технічно складних побутових товарів, запобігання можливим порушенням з боку суб`єктів господарювання, які здійснюють готівкові розрахунки за технічно складні побутові товари та забезпечення реалізації прав споживачів у разі придбання таких товарів неналежної якості.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що реалізація Позивачем кварцових годинників з аналоговими (стрілочними) циферблатами на загальну суму 18 865,00 грн. мала здійснюватись із застосуванням реєстратора розрахункових операцій, оскільки за описом товару він належить до Групи 91 «Годинники всіх видів та їх частини», до якої віднесені годинники всіх видів та їх частини, код УКТЗЕД - 9101-9107, а також підлягає гарантійному обслуговуванню.

У зв`язку з наведеним, посилання Позивача на те, що вказані годинники не належать до категорії смарт-годинників («розумні годинники») і тому їх реалізація мала здійснюватись без застосування РРО, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки визначальним є належність вказаних годинників до технічно складних побутових товарів, а саме до товарів Групи 91 «Годинники всіх видів та їх частини», до якої віднесені годинники всіх видів та їх частини код УКТЗЕД - 9101-9107.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 21 серпня 2018 року по справі № 808/3229/17.

Щодо порушення Позивачем п.11 розд. II Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 № 148 (далі - Положення №148) колегія суддів зазначає таке.

Згідно з пп. 296.1.1.п. 296.1 ст. 296 ПК України платники єдиного податку першої і другої груп та платники єдиного податку третьої групи (фізичні особи - підприємці), які не є платниками податку на додану вартість, ведуть Книгу обліку доходів шляхом щоденного, за підсумками робочого дня, відображення отриманих доходів.

Форма книги обліку доходів, порядок її ведення затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Для реєстрації Книги обліку доходів такі платники єдиного податку подають до контролюючого органу за місцем обліку примірник Книги, у разі обрання способу ведення Книги у паперовому вигляді.

Відповідно до п 11 розд. II Положення №148 готівка, що надходить до кас, оприбутковується в день одержання готівки в повній сумі.

Оприбуткуванням готівки в касах установ/підприємств та їх відокремлених підрозділів, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

Оприбуткуванням готівки в касах фізичних осіб-підприємців, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх товарними чеками (квитанціями) і веденням книги обліку доходів і витрат (або книги обліку доходів), є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у книзі обліку доходів і витрат (або книзі обліку доходів) на підставі товарних чеків (квитанцій).

Оприбуткуванням готівки в касах відокремлених підрозділів установ/підприємств, а також у касах фізичних осіб-підприємців, які проводять готівкові розрахунки із застосуванням РРО та/або КОРО без ведення касової книги, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень на підставі даних розрахункових документів шляхом формування та друку фіскальних звітних чеків і їх підклеювання до відповідних сторінок КОРО/занесення даних розрахункових квитанцій до КОРО.

Указом Президента України № 436/95 від 12.06.1995 Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки встановлено, що у разі неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки встановлюється штраф у п`ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

З матеріалів справи встановлено, що Позивачем у перевіряємий період не було відображено у книзі обліку доходів і витрат готівкові кошти від продажу:

- годинника Casio Mtp-V001L-1BUDF на суму 675,00 грн.

- годинника Atlantic 87461.47.55 на суму 7872,00 грн.

При цьому, не відображення Позивачем у книзі обліку доходів і витрат готівкових коштів від продажу годинника Casio Mtp-V001L-1BUDF на суму 675,00 грн. останнім не заперечується.

Стосовно продажу годинника Atlantic 87461.47.55 на суму 7872,00 грн. Позивач зазначив про те, що вказаний годинник придбано шляхом безготівкового розрахунку 25.11.2018 року, тому відображенню в книзі обліку доходів і витрат кошти від такої операції не підлягали, про що, на думку останнього, свідчить копія чеку з терміналу ПАТ «КБ Приватбанк» №344821 (а.с. 19) та Договір доручення, укладений між Позивачем та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 .

Суд апеляційної інстанції, дослідивши копію чеку з терміналу ПАТ «КБ Приватбанк» №344821, дійшов висновку, що з вказаного чеку не є можливим встановити, за який саме товар відбувалась безготівкова оплата у сумі 7872,00 грн. та хто є безпосереднім продавцем оплачуваного товару.

Колегія суддів, також, звертає увагу на те, що матеріали справи не містять оригіналу чи копії Договору доручення, укладеного між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , на який Позивач посилається як на доказ продажу годинника Atlantic 87461.47.55 на суму 7872,00 грн. за безготівкові кошти.

Натомість, матеріали справи містять копію не фіскального чеку від 25.11.2018 року, виданого продавцем ОСОБА_3 , яка працює у ФОП ОСОБА_1 , за оплату товару - годинника Atlantic 87461.47.55 на суму 7872,00 грн. (а.с. 37).

Вказані обставини свідчать про те, що Позивачем не надано належних доказів того, що продаж годинника Atlantic 87461.47.55 на суму 7872,00 грн. здійснювався за безготівкові кошти, що, у свою чергу, свідчить про наявність у останнього обов`язку з відображення у книзі обліку доходів і витрат готівкових коштів, у тому числі, на суму 7872,00 грн.

За правилами п. 85.2 ст. 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

При цьому, приписами п. 85.6 ст. 85 ПК України передбачено, що у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що доказом ненадання платником податків або його уповноваженою особою запитуваних посадовою особою контролюючого органу у ході перевірки документів є складений у довільній формі акт, що засвідчує факт відмови, за правилами, визначеними п. 85.6 ст. 85 Податкового кодексу України.

Приписи п. 121.1 ст. 121 ПК України визначають, що ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Актом від 18.01.2019 року №110/16-31-14-04/ «про відмову від надання документів» зафіксовано ненадання Позивачем на запит контролюючого органу документів, а саме: виписку банку по розрахункових рахунках, на які надходить дохід; документи, які підтверджують придбання товару, що знаходиться в реалізації. (а.с.40), що, у свою чергу, свідчить про правомірність накладення на Позивача штрафу в розмірі 510 гривень.

Підсумовуючи вищевикладене, з урахуванням того, що фактична перевірка Позивача проведена з дотриманням правил податкового законодавства, а виявлені порушення знайшли своє підтвердження під час розгляду справи і не спростовані Позивачем, колегія суддів дійшла висновку про правомірність, прийнятих Відповідачем спірних податкових повідомлень-рішень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про відмову в задоволенні адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення суду першої інстанції у даній адміністративній справі необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги Позивача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 310, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 травня 2019 року по справі №160/2363/19 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

В повному обсязі постанова складена 28 жовтня 2019 року.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова