Справа № 420/5827/19
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2019-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5827/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стефанова С.О.,

розглянувши у письмовому проваджені адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови №58865647 від 09.09.2019 року про накладення штрафу в розмірі 10200,00 грн., -

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, в якому позивач просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ВП №58865647 від 09.09.2019 року про накладення штрафу в розмірі 10200,00 грн.;

- судові витрати за подання позову стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Адміністративний позов мотивовано наступним

23.08.2019 року з Управління ДВС ГТУ юстиції в Одеській області до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшла постанова №58865647 від 09.09.2019 року про накладення штрафу в розмірі 10200 грн. за невиконання вимог виконавчого листа №420/417/19, виданого 21.02.2019 року Одеським окружним адміністративним судом. Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області вважає, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного нормативно-правового регулювання не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Таким чином, позивач вважає, що накладення подвійного штрафу є безпідставним та правомірним, а його стягнення призведе до збитків бюджету Пенсійного фонду України.

Процесуальні дії у справі та клопотання учасників справи

Ухвалою судді від 16 жовтня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін за окремою категорією термінових адміністративних справ передбачених статтею 287 КАС України. Судове засідання по справі призначено на 25 жовтня 2019 року.

22 жовтня 2019 року від Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області надійшов відзив на адміністративний позов разом з копіями матеріалів виконавчого провадження ВП №58865647 (вхід. №ЕП/7974/19 від 22.10.2019 року).

Відзив на позов обґрунтовано наступним

Відповідач вважає позовні вимоги ГУПФУ в Одеській області необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню обґрунтовуючи це тим, що позивачем не надано жодних доказів вчинення будь яких дій на дотримання Порядку №649 від 22.08.2018 року до прийняття оскарженої постанови від 09.09.2019 року у ВП №58865647, в тому числі і докази направлення ГУПФУ до відповідного органу рішення по справі №420/417/19 для підтвердження суми, що підлягає виплаті.

Разом з тим, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, не виконавши рішення Одеського окружного адміністративного суду у повному обсязі з підстав того, що виплата пенсії буде здійснена у Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018 року не вчинив відповідні дії на дотримання вказаного Порядку.

При цьому, здійснення перерахунку пенсії є лише передумовою її виплати та не свідчить про виконання рішення суду у повному обсязі.

Крім того, відповідач зазначає, що після накладення штрафу у розмірі 5100 грн. він вчиняв відповідні дії щодо виконання рішення суду.

У судове засідання, яке було призначене на 25 жовтня 2019 року о 10 год. 00 хв. сторони не з`явились, належним чином повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи.

Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження без участі представника Головного управління (вхід. №39462/19 від 25.10.2019 року).

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Керуючись ч.9 ст.205 КАС України розгляд справи продовжено в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Обставини справи встановлені судом

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21.02.2019 року у справі №420/417/19 адміністративний позов задоволено:

- визнано протиправними припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з лютого 2018 року;

- зобов`язано Центральне об`єднане Управління пенсійного фонду в м. Одесі () поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) з 01 лютого 2018 року по 31 січня 2019 року зі сплатою заборгованості по пенсіям з нарахуванням компенсації втрати частини доходів на момент фактичної виплати.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.02.2019 року набрало законної сили 26 березня 2019 року.

04 квітня 2019 року Одеським окружним адміністративним судом по справі №420/417/19 видано виконавчий лист.

05 липня 2019 року, старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Коваленко Василем Олександровичем прийнято постанову ВП №58865647 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. (а.с.9).

29 липня 2019 року, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області направлено старшому державному виконавцю відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУ юстиції в Одеській області Коваленку В.О. лист «Щодо виконання рішення суду» №258/03-11 від 29.07.2019 року, в якому зазначено, що позивачем було направлено лист від 29.07.2019 року №16886/04-2 до Пенсійного фонду України з проханням надати дозвіл на виплату ОСОБА_1 боргу по пенсійній виплаті за період з 01.02.2018 року по 31.01.2019 рік в сумі 49255,50 грн. і компенсації втрати частини доходів в сумі 3776,57 грн. (а.с.10-11).

09 вересня 2019 року, старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Коваленко Василем Олександровичем прийнято постанову ВП №58865647 про накладення штрафу у розмірі 10200 грн. за повторне невиконання рішення суду від 25 вересня 2019 року по справі №420/5026/19 (а.с.8).

Крім того, не погоджуючись з постановою Управління ДВС ГТУ юстиції в Одеській області ВП №58865647від 05.07.2019 року про накладення штрафу у розмірі 5100, ГУПФУ в Одеській області оскаржило зазначену постанову до Одеського окружного адміністративного суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/5026/19 від 25 вересня 2019 року в задоволенні адміністративного позову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. відмовлено повністю.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду набрало законної сили 08 жовтня 2019 року.

Позивач, не погоджуючись з постановою державного виконавця про накладення штрафу у розмірі 10200 грн., вважаючи її протиправною та такою, що підлягає скасуванню, звернувся з даною позовною заявою до суду.

Релевантні джерела права та висновки суду

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 року (далі Закон №1404-VIII) встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII, визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону №1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Згідно ч.5 ст. 26 Закону №1404-VIII, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно п.9 ч.1 ст.39 Закону №1404-VIII, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Доказів закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» позивачем до суду не надано.

Суд наголошує, що виконавчий лист у справі №420/417/19 виданий на виконання рішення зобов`язального характеру. Такий виконавчий лист передбачає одноразовий характер виконання шляхом прийняття, реєстрації розрахункового листа та подачі органам Державного казначейства відповідних платіжних документів, а не стягнення періодичних платежів.

Враховуючи, що у встановлений законом строк для добровільного виконання рішення, підтвердження повного його виконання позивачем не надано, старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Коваленко Василем Олександровичем правомірно розпочато примусове виконання виконавчого документа №420/417/19, виданого 04.04.2019 року.

Крім того, згідно статті 63 Закону №1404-VIII, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Статтею 75 Закону №1404-VIII, встановлена відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Постановою КМУ від 22.08.2018 року №649 затверджений «Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду».

Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійного фонду України на цю мету.

У цьому Порядку терміни вживаються в такому значенні:

боржник - орган Пенсійного фонду України, визначений судом боржником у виконанні судового рішення;

стягувач - фізична особа, на користь якої винесено рішення;

рішення - рішення суду, що набрали законної сили та видані або ухвалені після набрання чинності Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», на виконання яких стягувачу нараховано пенсію, що фінансується за рахунок коштів державного бюджету та залишається невиплаченою, або рішення суду про стягнення коштів.

Боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі - реєстр), відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України.

Черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника.

Для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України:

документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника;

копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа;

розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.

Комісія утворюється у складі не менше семи осіб. Персональний склад комісії, її голова, заступник голови та секретар затверджуються Головою правління Пенсійного фонду України.

Засідання комісії є правоможним за умови присутності на ньому не менше двох третин її складу і проводяться у разі потреби, але не рідше одного разу на місяць.

Комісія приймає одне з таких рішень:

про наявність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку;

про відсутність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку.

У разі відсутності підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку, у п`ятиденний строк комісія повідомляє боржнику про прийняте рішення, зазначивши при цьому причини відмови.

У разі потреби комісія може прийняти рішення про повернення матеріалів боржнику на доопрацювання.

Рішення оформляються протоколом, у якому за наявності підстав зазначаються пропозиції щодо перерахунку коштів на рахунок боржника. Протокол підписується всіма членами комісії і подається Голові правління Пенсійного фонду України, який не пізніше трьох робочих днів приймає рішення про виділення коштів.

Виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.

Боржник у триденний строк повідомляє стягувачу про виділення коштів та не пізніше десяти робочих днів з дня надходження коштів у межах встановленого Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоду виплати пенсії зобов`язаний здійснити виплату стягувачу суми, що підлягає виплаті, у порядку, встановленому статтею 47 зазначеного Закону.

Постановою Правління Пенсійного фонду України №20-1 від 26.09.2018 року затверджено Порядок ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

Цей Порядок відповідно до пункту 3 Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №649 від 22 серпня 2018 року, визначає процедуру функціонування реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі реєстр) та внесення інформації до нього.

У реєстрі обліковуються рішення, що набрали законної сили та видані або ухвалені після набрання чинності Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»:

на виконання яких стягувачу нараховано пенсію, що фінансується за рахунок коштів державного бюджету та залишається невиплаченою;

про стягнення коштів.

Інформація в реєстрі обробляється з додержанням вимог, встановлених Законами України «Про захист персональних даних», «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах», «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Реєстр ведеться в електронному вигляді державною мовою.

Ведення реєстру здійснюється за допомогою технічних і програмних засобів, які забезпечують:

автоматичне присвоєння рішенню суду реєстраційного номера, який формується за принципом календарної черговості дати надходження судового рішення до боржника, а в межах однієї дати - за прізвищами стягувачів в алфавітному порядку;

формування інформації та витягів із реєстру;

захист відомостей, що містяться у реєстрі, від несанкціонованих дій;

оновлення, архівування та відновлення відомостей, внесених до реєстру, їх пошук.

Номери, що автоматично присвоюються за допомогою програмних засобів ведення реєстру, складаються з цифр, що утворюють числа натурального ряду та не повторюються у межах реєстру. Реєстраційний номер рішення суду є його ідентифікатором у реєстрі.

Наказом керівника органу Пенсійного фонду України визначаються відповідальні особи, які здійснюють облік рішень у реєстрі (далі - відповідальна особа), у кількості не менше двох осіб з числа працівників, які відповідно до розподілу службових повноважень мають право доступу до автоматизованих засобів та баз даних обробки пенсійної документації (електронних пенсійних справ).

Доступ до відомостей реєстру надається працівникам Пенсійного фонду України та його територіальних органів, якщо це передбачено їх посадовими інструкціями або потрібно для виконання дорученої їм роботи, а також членам комісії з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, що утворюється відповідно до пункту 7 Порядку №649.

Внесення інформації до реєстру здійснюється відповідальною особою боржника. Якщо на дату внесення інформації стягувач перебуває на обліку в іншому територіальному органі Пенсійного фонду України, який не є боржником, інформацію до реєстру вносить відповідальна особа цього органу з урахуванням матеріалів пенсійної справи стягувача та наявного у ній рішення суду.

Відповідальна особа вносить до реєстру наявну інформацію про:

1) рішення суду:

вид (постанова, рішення, ухвала);

найменування суду, що його постановив;

дата постановлення рішення суду та дата набрання ним законної сили;

номер судової справи;

стислий зміст рішення про зобов`язання вчинити певні дії («про призначення пенсії», «про перерахунок пенсії», «про виплату пенсії» тощо);

дата надходження рішення до боржника;

2) прізвище, ім`я, по батькові стягувача, дату його народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);

3) у разі смерті стягувача - дату його смерті, а також прізвище, ім`я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) особи (осіб), яка має (які мають) право на одержання недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю стягувача;

4) період, за який стягувачу нараховано пенсію на виконання рішення суду;

5) суму нарахованої на виконання рішення суду пенсії, що залишається невиплаченою, із зазначенням акта законодавства, згідно з яким проведено таке нарахування;

6) виплату коштів на підставі рішення суду:

виплачена сума;

місяць та рік, у якому кошти виплачені.

За наявності двох і більше рішень за одним стягувачем кожне з них обліковується окремо.

Відповідальна особа вносить дані до реєстру на підставі:

належним чином завіреної копії судового рішення (оригіналу виконавчого документа) з відміткою про дату надходження до боржника;

рішення органу Пенсійного фонду України про призначення (перерахунок) та/або виплату пенсії;

відомостей електронної пенсійної справи про суму, нараховану на виконання рішення суду. Розрахунок суми, що підлягає виплаті, формується в помісячному розрізі. Якщо за рішенням проведено часткову виплату донарахованої суми, зазначаються: нарахована за рішенням суду сума, виплачена сума та різниця, що залишається невиплаченою;

документів, що дають право на одержання недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю стягувача.

Відомості з реєстру можуть надаватися стягувачу щодо нього у вигляді витягу чи представнику стягувача на підставі документа, що підтверджує його повноваження.

Органи Пенсійного фонду України вживають заходів щодо захисту відомостей, що містяться у реєстрі, від несанкціонованого доступу.

Відповідальна особа негайно інформує керівника боржника (органу Пенсійного фонду України) про отримання інформації з реєстру особою, якій не надано доступу.

Відповідальна особа не рідше ніж раз на рік проводить звірку даних реєстру з даними електронної пенсійної справи.

З аналізу норм чинного законодавства України вбачається, що державний виконавець за невиконання (повторне невиконання) рішення, має право винести постанову про накладення штрафу на боржника лише при умові невиконання ним рішення без поважних причин.

Суд зазначає, що після одержання постанови державного виконавця від 05 липня 2019 року ВП №5886547 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн., Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, 29 липня 2019 року листом №258/03-11 проінформовано відповідача, що позивачем направлено лист №16886/04-2 від 29.07.2019 року до Пенсійного фонду України з проханням надати дозвіл на виплату ОСОБА_1 боргу по пенсійній виплаті за період з 01.02.2018 року по 31.01.2019 рік в сумі 49255,50 грн. і компенсації втрати частини доходів в сумі 3776,57 грн., таким чином, позивач зазначив, що ним здійснено всі можливі на той момент дії щодо виконання рішення суду у межах чинного законодавства України. При цьому, суд враховує, що вказаний лист датований 29.07.2019 року і до 25.10.2019 року доказів щодо його розгляду або вчинення інших дій суду не надано.

Суд наголошує, що відповідно до ст.1291 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч.1 ст.370 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Тобто, судове рішення має бути виконане позивачем безумовно і виключно на тій підставі, що дане судове рішення, яке набрало законної сили є обов`язковим до виконання.

Таким чином, рішення суду, яке набрало законної сили добровільно та без поважних причин не виконане позивачем у повному обсязі, відповідних доказів виконання суду - не надано.

Право ОСОБА_1 на соціальний захист, передбачене ст.46 Конституції України, є невідчужуваним та непорушним.

Частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, у справі «Серінг проти Сполученого Королівства» від 07.07.1989 року Європейський суд визначив, що Конвенція як правовий акт, що забезпечує захист прав людини, передбачає, що її гарантії мають бути реальними та ефективними. Будь-яке тлумачення прав та свобод, що гарантуються, має відповідати загальним рисам Конвенції, мета якої забезпечення і розвиток ідеалів і цінностей демократичного суспільства. Таким чином, на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили.

Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст.6 Конвенції.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997 року вказав, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду». Право на судовий захист було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Крім того, слід наголосити, що невиконання рішення є втручанням у право на мирне володіння майном, гарантоване ст.1 Першого протоколу до Конвенції. Так, у справі «Півень проти України» Європейський суд констатував порушення ст.6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може бути виправдане недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання, та відсутністю у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади.

Невиконання рішення державного суду не може бути виправдане і відсутністю бюджетних видатків.

Так, у справі «Шмалько проти України» Європейський суд констатував, що орган державної влади не має права посилатися на брак коштів, щоб виправдати невиконання судового рішення про виплату боргу.

Крім того, у Рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Поза сумнівом, вирішення справи в суді без невиправданого і необґрунтованого зволікання є запорукою ефективного захисту особою своїх прав. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.

Враховуючи вищевикладене, старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Коваленко Василем Олександровичем було правомірно, у межах наданих повноважень та у відповідності з вимогами Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову ВП №58865647 про накладення штрафу у розмірі 10200 грн. за повторне невиконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2019 року по справі №420/417/19.

Позивачем наявність поважних причин невиконання судового рішення у встановлений законом строк - не доведена.

За приписами частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм права вже була висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, по адміністративній справі №522/24503/16-а від 13 березня 2019 року.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи усі наведені обставини, суд дійшов висновку, що позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задоволенню не підлягає.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, розподіл судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 12, 14, 44, 139, 242-246, 249, 269, 271, 287 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови №58865647 від 09.09.2019 року про накладення штрафу в розмірі 10200,00 грн. відмовити.

Рішення суду набирає законної сили, згідно ст.255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в порядку та в строки встановлені ст.287 КАС України, з урахуванням особливостей, встановлених п.15.5 Розділу VII Перехідних Положень КАС України. Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 272 КАС України.

Суддя С.О. Cтефанов

.