Справа № 320/383/19
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/383/19 Суддя (судді) першої інстанції: Лисенко В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів Василенка Я. М., Ганечко О. М.,

за участю секретаря Кірієнко Н. Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство ім. А.Г.Кравченка» до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство ім. А.Г.Кравченка» на рішення Київського окружного адміністративного суду від 03 червня 2019, -

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство ім. А.Г.Кравченка» звернулося до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.10.2018 №, яким застосовано суму штрафних санкцій у розмірі 6 540 81,12 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.10.2018 №, яким застосовано суму штрафних санкцій у розмірі 18626,45 грн.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 03 червня 2019 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В судове засідання з`явилися представник апелянта, підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Представник відповідача просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, до суду надіслав відзив на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи убачається, що на підставі наказу Головного управління ДФС у Київській області від 31.08.2018 №1842 та направлень від 25.09.2018 №3539 та №3540, відповідачем було проведено фактичну перевірку господарської одиниці - каса, суб`єкта господарювання ТОВ «Сільськогосподарське підприємство ім. А.Г.Кравченка».

За результатами проведення перевірки посадовими особами відповідача складено акт фактичної перевірки від 26.09.2018 №17801000/14/03755681, яким встановлено порушення позивачем:

1. Пункту 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні (зі змінами та доповненнями), затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637.

Підставою для такого висновку стало те, що на момент проведення фактичної перевірки в книзі ОРО №р/1, яка зареєстрована 05.10.2017 Яготинським відділенням Броварської ОДПІ, у розділі 2 «Облік руху готівки та сум розрахунків» в графах 1-10 не здійснено облік готівки у встановленому порядку на підставі фіскального звітного чека реєстратора розрахункових операцій №0036 за 22.12.2017 на суму 3725,29 грн. отже, готівка не оприбуткована у встановленому порядку.

2. Пунктів 15, 50 Положення про ведення касових операцій у національній вaлютi в Україні (зі змінами та доповненнями), затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 № 148.

Податковий орган вважає, що ТОВ «Сільськогосподарське підприємство ім. А.Г.Кравченка» станом на 26.09.2018 користувалось лімітом залишку готівки у касі, затвердженим наказом підприємства від 22.09.2014 №51, адже таким суб`єктом господарювання з 01.07.2018 не розроблено та не затверджено порядку розрахунку ліміту каси, як цього передбачають вимоги Положення НБУ №148.

Таким чином, посадові особи відповідача дійшли висновку, що з 01.07.2018 позивачем зберігався понадлімітний залишок готівки у касі на загальну суму 3 270 390,56 грн.

На підставі акта перевірки від 26.09.2018 №17801000/14/03755681, контролюючим органом прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

- податкове повідомлення-рішення від 17.10.2018 №, яким застосовано суму штрафних санкцій у розмірі 6 540 81,12 грн (а.с. 156);

- податкове повідомлення-рішення від 17.10.2018 №, яким застосовано суму штрафних санкцій у розмірі 18626,45 грн (а.с. 157).

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем порушено вимоги п.2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ від 15.12.2004 №637, та 22.12.2017 не оприбутковано готівку на суму 3725,29 грн, тому податкове повідомлення-рішення від 17.10.2018 №, яким застосовано суму штрафних санкцій у розмірі 18626,45 грн, є правомірним та не підлягає скасуванню.

Апелянт, в свою чергу, посилається на те, що податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем за наслідками фактичної перевірки, не базується на нормах чинного законодавства, що стало підставою для звернення останнього до суду.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів встановила таке.

Порядок ведення касових операцій у національній валюті України юридичними особами (крім банків) та їх відокремленими підрозділами незалежно від організаційно-правової форми та форми власності (далі - підприємства), органами державної влади та органами місцевого самоврядування під час здійснення ними діяльності з виробництва, реалізації, придбання товарів чи іншої господарської діяльності (далі - установи), фізичними особами, які здійснюють підприємницьку діяльність (далі - фізичні особи - підприємці) (далі разом у тексті - суб`єкти господарювання), фізичними особами, регулюється Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, яке затверджене постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 № 148 (далі-Положення № 148).

У відповідності до п. 15 Положення № 148, установи/підприємства мають право тримати в позаробочий час у своїх касах готівкову виручку (готівку) у межах, що не перевищують самостійно встановлений ними ліміт каси. Готівкова виручка (готівка), що перевищує самостійно встановлений ліміт каси, здається до банків для її зарахування на банківські рахунки. Відокремлені підрозділи установ/підприємств мають право здавати готівкову виручку (готівку) безпосередньо до кас юридичних осіб або банку чи небанківської фінансової установи, які в установленому законодавством порядку отримали ліцензію на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунку для її переказу і зарахування на банківські рахунки юридичних осіб.

Згідно з п. 17 Положення № 148, суб`єкти господарювання не мають права накопичувати готівкову виручку (готівку) у своїх касах понад установлений ліміт каси для здійснення витрат до настання строків цих виплат.

Відповідно до п.48 цього ж Положення, установа/підприємство визначає і встановлює за погодженням з банком (у якому відкрито рахунок установи/підприємства, на який зараховуються кошти) строки здавання ним готівкової виручки (готівки) для її зарахування на рахунки в банках відповідно до таких вимог:

1) для установ/підприємств, розташованих у населених пунктах, де є банки - щодня [у день надходження готівкової виручки (готівки) до їх кас];

2) для підприємств, у яких час закінчення робочого дня (зміни), установлений правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіками змінності відповідно до законодавства України, не дає змогу забезпечити здавання готівкової виручки (готівки) у день її надходження, - наступного за днем надходження готівкової виручки (готівки) до каси дня;

3) для установ/підприємств, розташованих у населених пунктах, де немає банків, - не рідше ніж один раз на п`ять робочих днів.

Установа, підприємство, небанківська фінансова установа на підставі цього Положення та з урахуванням особливостей роботи зобов`язані розробити та затвердити внутрішнім документом порядок розрахунку ліміту каси установи, підприємства, небанківської фінансової установи та їх відокремлених підрозділів. У розрахунку враховується строк здавання установою, підприємством, небанківською фінансовою установою готівкової виручки (готівки) для її зарахування на рахунки в банках, визначений відповідним договором банківського рахунку. Ліміт каси установи, підприємства, небанківські фінансові установи встановлюють на підставі розрахунку середньоденного надходження готівки до каси або її середньоденної видачі з каси за рішенням керівника установи, підприємства, небанківської фінансової установи або уповноваженої ним особи.

Установа, підприємство, небанківська фінансова установа затверджує внутрішніми документами установлений ліміт каси. Для відокремлених підрозділів ліміт каси установлюється і доводиться до їх відома відповідним внутрішнім документом установи, підприємства - юридичної особи, небанківської фінансової установи (п. 50 Положення № 148).

Відповідно до п.1-2 цього ж Положення, суб`єктам господарювання до 30 червня 2018 року (включно):

1) розробити та затвердити порядок оприбуткування готівки в касі та порядок розрахунку ліміту каси з урахуванням норм Положення про ведення касових операцій;

2) користуватися лімітами каси, установленими та затвердженими до набрання чинності цією постановою.

Аналізуючи наведені норми у контексті спірних правовідносин суд зазначає, що суб`єкт господарювання у зв`язку з набранням чинності Положення № 148, до 30 червня 2018 року (включно) зобов`язаний розробити та затвердити порядок розрахунку ліміту каси підприємства і його відокремлених підрозділів, а також користуватися такими лімітами каси за рішенням (наказом) керівника підприємства, перевірка наявності якого і входить до предмету фактичної перевірки контролюючого органу.

Як встановлено, з 01.07.2018 по 25.09.2019 позивачем не розроблено та не затверджено порядок розрахунку ліміту залишку готівки в касі підприємства до 30.06.2018, тому, ліміт каси з 01.07.2018 вважається нульовим, отже, вся готівка, що перебувала в касі підприємства на кінець робочого дня у вказаний період, вважається понадлімітною.

Під час проведення перевірки ТОВ «Сільськогосподарське підприємство ім. А.Г.Кравченка» надано наказ від 22.09.2014 №51, яким встановлено ліміт залишку готівки в касі - 34258,00 грн. Будь-яких наказів, які б були прийняті після 30.06.2018, ні під час перевірки, ні на письмовий запит контролюючого органу, надано не було.

Згідно з поясненнями головного бухгалтера позивача ОСОБА_1 від 26.09.2018, ліміт залишку готівки в касі станом на 26.09.2018 ставить 34258,00 грн та затверджений наказом від 22.09.2014 №51, який не переглядався в подальшому.

Позивач в свою чергу вказує, що 05.02.2018 генеральним директором товариства було затверджено наказ №05/02-001-О «Про порядок розрахунку та встановлення ліміту каси Товариства», згідно якого встановлено ліміт залишку готівки в касі - 161140,00 грн.

Проте, доказів існування наказу від 05.02.2018 №05/02-001-О під час проведення перевірки, чи його направлення відповідачу у відповідності до пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України, або доказів його вилучення органами правоохоронними органами, ТОВ «Сільськогосподарське підприємство ім. А.Г.Кравченка», не надано.

Колегія суддів зазначає, що чинним законодавством передбачено наявність наказів затверджуючих ліміт готівки в касі саме за місцем розташування даної каси.

На момент проведення перевірки був відсутній наказ про ліміти каси та розрахунку ліміту каси, прийнятому саме на виконання імперативних приписів Положення №148, який необхідно було суб`єкту господарювання прийняти у період з 24.05.2018 до 30.06.2018.

Згідно зі ст. 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 р. №436/95, встановлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб`єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема, за перевищення встановлених лімітів залишку готівки в касах - у двократному розмірі сум виявленої понадлімітної готівки за кожний день.

Тобто, матеріалами справи підтверджується відсутність станом на час здійснення перевірки затверджено порядок розрахунку ліміту залишку готівки в касі підприємства, що свідчить про правомірність податкового повідомлення-рішення від 17.10.2018 №, яким застосовано суму штрафних санкцій у розмірі 6 540 81,12 грн.

Щодо оприбуткування готівки у розмірі 3725,49 грн на підставі фіскального звітного чека від 22.12.2017 №0036 (дата надходження готівки до каси позивача), колегія зазначає наступне.

Відповідно до п.1.2 Положення №637, оприбуткування готівки - проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Згідно з п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим постановою Правління НБУ від 15.12.2004 №637, вся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

Суб`єкти господарювання зобов`язані щодня здійснювати оприбуткування готівки коштів в касі. При цьому, оприбуткування готівки в касі здійснюється шляхом долучення у КОРО щоденних фіскальних звітних чеків та виконання записів про рух готівки. Підставою для обліку готівки в касі, є саме фіскальний звітний чек, а оприбуткуванням готівки, є запис у книзі ОРО на підставі такого чека.

22.12.2017, в КОРО позивача за №р/1, в установленому порядку не здійснено облік готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у розділі 2, у графах 1-10, на підставі Z-звіту від 22.12.2017 №0036 на загальну суму 3725,29 грн.

Відтак, зібраними у справі доказами підтверджуються обставини щодо порушення позивачем п.2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ від 15.12.2004 №637, та 22.12.2017 не оприбутковано готівку на суму 3725,29 грн, відтак, податкове повідомлення-рішення від 17.10.2018 №, є правомірним та не підлягає скасуванню.

Враховуючи наведене вище та доводи, викладені апелянтом в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову.

У взаємозв`язку з наведеним слід зазначити, що відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Таким чином, враховуючи вищенаведене у сукупності, беручи до уваги при цьому кожен аргумент, викладений учасниками справи, рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права та колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство ім. А.Г.Кравченка» на рішення Київського окружного адміністративного суду від 03 червня 2019 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство ім. А.Г.Кравченка» до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 03 червня 2019 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. М. Ганечко

Повний текст постанови виготовлено 28.10.2019