Справа № 361/24/19
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 361/24/19 Суддя (судді) першої інстанції: Сердинський В.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Кучми А.Ю. та Бєлової Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Інспектора взводу №2 роти №2 БУПП в Чернігівській області ДПП Іваненка Євгенія Сергійовича на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 04.09.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора взводу №2 роти №2 БУПП в Чернігівській області ДПП Іваненка Євгенія Сергійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовом до Інспектора взводу №2 роти №2 БУПП в Чернігівській області ДПП Іваненка Є.С., в якому просив визнати незаконними дії відповідача щодо складання постанови у справі про адміністративне правопорушення серії НК № 363432 від 22.18.2018 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП, скасувати зазначену постанову та закрити провадження у справі відповідно до п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 04.09.2019 адміністративний позов задоволено, визнано неправомірними дії інспектора взводу № 2 роти № 2 БУПП в Чернігівській області ДПП Іваненка Є.С. щодо складення постанови серії НК №363432 від 22 грудня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн, скасовано постанову інспектора взводу №2 роти №2 БУПП в Чернігівській області ДПП Іваненка Є.С. серії НК №363432 від 22 грудня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн, закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 04.09.2019 та прийняти нове про відмову у задоволенні позову. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що судом першої інстанції не вірно застосовані норми матеріального права, зокрема, невірно застосувавши ст. 258 КУпАП та Інструкцію з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 № 1376, суду слід було керуватися Інструкцією з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції прийнято при неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що наданим до суду DVD-диску з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського повністю підтверджується порушення позивачем правил дорожнього руху та вчинення ним правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подавав, в суді першої інстанції його позиція обґрунтовувалась тим, що виїзд на праву смугу було здійснено з метою випередження автомобіля поліції, та у зв`язку з опадами у вигляді снігу та ожеледицею виконання маневрів на дорозі потребує більше часу, про що було повідомлено поліцейського під час зупинки, що свідчить про відсутність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

В силу положень п.3 ч.1 ст.311 КАС України, враховуючи, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного провадження та відсутність клопотань про розгляд справи за участю сторін, справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З моменту призначення справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження до початку розгляду справи по суті жодних заяв щодо переходу розгляду справи у відкрите судове засідання до суду не надходило.

Беручи до уваги, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, керуючись приписами ст.311 КАС України, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для здійснення розгляду справи за участі сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідачем складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 363432 від 22.12.2018 (а.с. 25), відповідно до якої позивач 22.12.2018, керуючи транспортним засобом Volkswagen Toureg, д.н.з. НОМЕР_1 , на 180 км а/д М-01 (Київ-Чернігів-Нові Яриловичі) порушив правила розташування т/з на проїзній частині, а саме рухався в лівій смузі для руху на дорозі, що має дві смуги для руху в одному напрямку, при цьому, не маючи наміру здійснити випередження, об`їзд перешкоди, поворот ліворуч чи розворот, в той час, коли права смуга для руху була вільна, чим порушив вимоги п.п. 11.2 та 11.5 Правил дорожнього руху України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, дійшов висновку, що при винесенні постанови, відповідачем не було надано жодних доказів вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Будь-якої підготовки до розгляду справи не проводилось, як і не було оголошено посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не досліджені докази, не заслухані особи, які беруть участь у справі, що потягнуло порушення відповідачем ст.ст. 278, 279 КУпАП та порушено порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, визначеної Інструкцію з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 № 1376.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР України).

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до п. 11.2 ПДР України на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об`їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом.

Пунктом 11.5 ПДР України зазначено, що на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Як вбачається з матеріалів справи, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у зв`язку з тим, що останній 22.12.2018, керуючи транспортним засобом, порушив правила розташування т/з, на проїзній частині, рухався в лівій смузі для руху на дорозі, що має дві смуги для руху в одному напрямку, при цьому, не маючи наміру здійснити випередження, об`їзд перешкоди, поворот ліворуч чи розворот, в той час, коли права смуга для руху була вільна.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами ч.ч. 1-3 ст. 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, а позивач повинен заперечувати проти доводів суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

Згідно з ч. 1 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Колегія суддів зазначає, що хоча ст. 258 КУпАП і передбачає винесення постанови на місці вчинення правопорушення без складення протоколу про адміністративне правопорушення, але не забороняє скласти такий протокол, який в розумінні КУпАП є доказом в справі про адміністративне правопорушення та має підтверджувати або спростовувати наявність складу адміністративного правопорушення та винність особи, якщо вона заперечує та оспорює факт вчинення такого правопорушення.

З відеозапису з нагрудної камери поліцейського (а.с.26) вбачається, що під час складання оскаржуваної постанови позивач не погоджувався із вчиненням ним порушення, проте, незважаючи на заперечення позивачем факту порушення ним Правил дорожнього руху та оспорення ним допущеного порушення, відповідачем не було складено протокол про адміністративне правопорушення.

В апеляційній скарзі відповідач вказав, що в наданому до суду відеозаписі зафіксовано порушення позивачем п. 11.2 та п. 11.5 ПДР України, однак, цей доказ не був досліджений судом першої інстанції.

З наявного в матеріалах справи DVD-диску (а.с. 26) з відеозаписом вбачається, що зафіксований на ньому автомобіль (який неможливо ідентифікувати через якість відеозапису) рухався лівою смугою автошляху, при цьому фіксування подій дорожнього руху велося з правої смуги автошляху, тобто поліцейський автомобіль із відеореєстратором рухався в правій смузі та через деякий час зафіксований автомобіль змістився з лівої смуги автошляху в праву.

Наведене в повному обсязі спростовує викладені відповідачем обставини стосовно порушення позивачем п. 11.2 та п. 11.5 ПДР, що зафіксовані у постанові про накладення адміністративного стягнення серії НК № 363432 від 22.12.2018, оскільки останній фактично здійснював випередження поліцейського автомобіля, що дозволено наведеними положеннями Правил дорожнього руху.

Крім того, на відеозаписі спостерігаються несприятливі погодні умови, які могли призвести до ожеледиці на дорозі, що ймовірно і стало перепоною для виконання позивачем маневрів під час дорожнього руху, зокрема, вчасного зміщення т/з з лівої смуги автошляху в праву після завершення випередження поліцейського автомобіля.

З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, суд апеляційної інстанції доходить висновку щодо недоведеності відповідачем, всупереч ч. 2 ст.77 КАС України, порушення позивачем п. 11.2 та п. 11.5 ПДР України і наявності підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП, а тому дії відповідача по складанню оскаржуваної постанови не можна вважати правомірними. Таким чином, постанова серії НК №363432 від 22 грудня 2018 року є протиправною та підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає закриттю.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 316 суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст. 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Інспектора взводу № 2 БУПП в Чернігівській області ДПП Іваненка Євгенія Сергійовича - залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 04.09.2019 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Текст постанови виготовлено 25 жовтня 2019 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді Л.В.Бєлова

А.Ю.Кучма