Справа № 369/10284/17
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2019-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Епель О.В., секретар судового засідання Гордієнко Л.М., за участі представника позивача Титикала Р.С., представника відповідача Пилипчук Г.С., представника третьої особи Чернецької Г.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 травня 2019 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Києво-Святошинськмехбуд", про визнання незаконним та скасування рішення

В С Т А Н О В И В :

25.09.2017 до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшов позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Києво-Святошинськмехбуд" (надалі - ТОВ "Києво-Святошинськмехбуд") про визнання недійсним та скасування рішення Боярської міської ради №21/1094 від 14.06.2012 «Про внесення змін в рішення 48 сесії Боярської міської ради V скликання від 04 червня 2010 року №48/2728 «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в довгострокову оренду терміном на 49 років під розміщення спортивно-готельного комплексу в АДРЕСА_1 , ТОВ «Києво-Святошинськмехбуд» та рішення Боярської міської ради №34/1535 від 05 липня 2013 року «Про затвердження детального плану території під будівництво житлово-готельного комплексу із спортивно-розважальним центром в АДРЕСА_1 ».

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачі є мешканцями міста Боярки, а спірні рішення прийняті з порушенням чинного законодавства, оскільки спірним рішенням проведено зміну цільового призначення земельної ділянки, затверджений детальний план території суперечить генерального плану міста.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 травня 2019 р. у задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання незаконним та скасування рішень міської ради відмовлено; провадження в частині позовних вимоги про визнання недійсним та скасування рішення ради від 14 червня 2012 року закрито.

Приймаючі рішення у справі суд першої інстанції щодо позовних вимог про визнання рішення ради від 14.06.2012 недійсним та скасування закрив провадження, зазначивши даний спір є цивільним, оскільки виник спір щодо права користування земельною ділянкою. Щодо решти позовних вимог про правомірність рішення Боярської міської ради №34/1535 від 05 липня 2013 року, суд зазначив, що позивачем не зазначено порушень з боку відповідача у процедурі затвердження детального плану.

Позивачами подано апеляційну скаргу, в якій просять скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 травня 2019 р., як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального права, та прийняти нове рішення яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви.

Відповідач ті третя особа подали відзиви на апеляційну скаргу, в яких погоджуються з висновками суду першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачі є мешканцями м.Боярка Київської області, що підтверджено відповідними документами (т.1 а.с.10-12).

Рішенням Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області №48/2728 від 04 червня 2010 року затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка розташована в АДРЕСА_1 , в довгострокову оренду та передано ТОВ Києво-Святошинськмехбуд» зазначену вище земельну ділянку (т.1 а.с.15).

Вказане рішення відповідача в даній справі не оскаржується.

Рішенням Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області №21/1094 від 14 червня 2012 року «Про внесення змін в рішення Боярської міської ради від 04.06.2010 року № 48/2728 «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки земельної ділянки в довгострокову оренду терміном на 49 років під розміщення спортивно-готельного комплексу в АДРЕСА_1 , ТОВ «Києво- Святошинськмехбуд» вирішено внести зміни в рішення 48 сессії Боярської міської ради V скликання від 04.06.2010 № 48/2728, а саме пункт другий рішення викласти в іншій редакції: «передати ТОВ ТОВ Києво-Святошинськмехбуд» зазначену земельну ділянку площею 10 га в довгострокову оренду терміном на 49 років для будівництва житлово-земельного комплексу із спортивно-розважальним центром в АДРЕСА_1 » (т.1 а.с.17).

Рішенням Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області №34/1535 від 05 липня 2013 року вирішено затвердити детальний план території під будівництво житлово-готельного комплексу із спортивно-розважальним центром в АДРЕСА_1 (т.1 а.с.16).

Вищевказані обставини підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами, і не є спірними.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявності у ній і додатково поданими доказами, і перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1,2,3 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Частиною 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції на день прийняття спірних рішення, надалі - Закон № 280/97) визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 34 частини 1 статті 26 Закону № 280/97 до виключної компетенції міських рад відноситься вирішення, відповідно до закону, питань регулювання земельних відносин шляхом їх розгляду на пленарних засіданнях міської ради.

Частиною 1 статтею 2 Земельного кодексу України (в редакції на день спірних рішень, надалі - ЗК) визначено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади (частина 2 статті 2 ЗК).

Статтею 12 ЗК визначені повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин, зокрема до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Стаття 19 ЗК визначає категорії земель.

Землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії:

а) землі сільськогосподарського призначення;

б) землі житлової та громадської забудови;

в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення;

г) землі оздоровчого призначення;

ґ) землі рекреаційного призначення;

д) землі історико-культурного призначення;

е) землі лісогосподарського призначення;

є) землі водного фонду;

ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Відповідно до Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженого Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів № 548 від 23.07.2010 землі житлової та громадської забудови поділяються на:

землі житлової забудови (землі, які використовуються для розміщення житлової забудови (житлові будинки, гуртожитки, господарські будівлі та інше); землі, які використовуються для розміщення гаражного будівництва), тощо і землі громадської забудови (землі, які використовуються для розміщення громадських будівель і споруд (готелів, офісних будівель, торговельних будівель, для публічних виступів, для музеїв та бібліотек, для навчальних та дослідних закладів, для лікарень та оздоровчих закладів), інших об`єктів загального користування)

Закон України «Про основи містобудування» (надалі - Закон № 2780) визначає правові, економічні, соціальні та організаційні засади містобудівної діяльності в Україні і спрямований на формування повноцінного життєвого середовища, забезпечення при цьому охорони навколишнього природного оточення, раціонального природокористування та збереження культурної спадщини.

Відповідно до статті 1 Закону № 2780 містобудування (містобудівна діяльність) - це цілеспрямована діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, громадян, об`єднань громадян по створенню та підтриманню повноцінного життєвого середовища, яка включає прогнозування розвитку населених пунктів і територій, планування, забудову та інше використання територій, проектування, будівництво об`єктів містобудування, спорудження інших об`єктів, реконструкцію історичних населених пунктів при збереженні традиційного характеру середовища, реставрацію та реабілітацію об`єктів культурної спадщини, створення інженерної та транспортної інфраструктури.

Частиною 1 статті 12 Закону № 2780 встановлена компетенція сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів у сфері містобудування, зокрема до компетенції міських рад у сфері містобудування на відповідній території належить затвердження відповідно до законодавства місцевих програм, генеральних планів відповідних населених пунктів, планів зонування територій, а за відсутності затверджених в установленому законом порядку планів зонування території - детальних планів територій.

Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» №3038-VI (надалі - Закон №3038 в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) визначені правові та організаційні основи містобудівної діяльності, забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Частиною 1 статті 1 Закону № 3038 визначені поняття:

генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту;

детальний план території - містобудівна документація, що визначає планувальну організацію та розвиток території.

Згідно частини 1 стаття 17 Закону № 3038 генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. На підставі затвердженого генерального плану населеного пункту розробляється план земельно-господарського устрою, який після його затвердження стає невід`ємною частиною генерального плану.

Частинами 1 та 2 статті 18 Закону № 3038 передбачено, що план зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.

План зонування території розробляється з метою створення сприятливих умов для життєдіяльності людини, забезпечення захисту територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, запобігання надмірній концентрації населення і об`єктів виробництва, зниження рівня забруднення навколишнього природного середовища, охорони та використання територій з особливим статусом, у тому числі ландшафтів, об`єктів історико-культурної спадщини, а також земель сільськогосподарського призначення і лісів.

План зонування території встановлює функціональне призначення, вимоги до забудови окремих територій (функціональних зон) населеного пункту, їх ландшафтної організації.

Детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території. Детальний план розробляється з метою визначення планувальної організації і функціонального призначення, просторової композиції і параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, мікрорайону, іншої частини території населеного пункту, призначених для комплексної забудови чи реконструкції (частина 1 статті 19 Закону № 3038).

Системний аналіз наведених норм дає можливість стверджувати, що до виключної компетенції відповідача відноситься вирішення питань регулювання земельних відносин шляхом їх розгляду на пленарних засіданнях міської ради, проте з дотримання вимог законодавства у сфері містобудування.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до Генерального плану 1971 року, земельна ділянка з кадастровим номером :01:036:0004 на території м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області віднесена до земель громадської забудови.

Крім того, рішенням Господарського суду Київської області від 17 травня 2018 року у справі № 911/3610/17, залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.02.2019 та постановою Верховного Суду від 15.06.2019, вирішено спір за позовом Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області, в інтересах держави, до Боярської міської ради, ТОВ «Києво-Святошинськмехбуд» про визнання недійсним рішення № 21/109- від 14.06.2012 року «Про внесення змін в рішення 48 сесії Боярської міської ради І скликання від 04.06.2010 року № 48/2728 «Про затвердження проекту і землеустрою щодо відведення щодо відведення земельної ділянки в довгострокову оренду терміном на 49 років під розміщення спортивно-готельного комплексу ТОВ Києво-Святошинськмехбуд» та визнання недійсним договору оренди від 03.07.201 про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 17.12.2010 року, укладений між Боярською міською радою та ТОВ «Києво-Святошинськмехбуд», яким у задоволені позову відмовлено.

Вказане рішення набрало законної сили.

Зазначеним рішенням встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:036:0004 не відносилась до земель рекреаційного призначення, відносилась до земель громадської забудови, рішенням ради № 21/109- від 14.06.2012 було змінено функціональне використання земель ділянки, проте вказане рішення не суперечить генеральному плану міста Боярка.

Враховуючи положення частини 4 статті 78 КАС України, колегія суддів приймає до уваги обставини встановлені рішенням господарського суду при розгляді вищенаведеної справи.

Проте, суд першої інстанції розглядаючи позовні вимоги про визнання недійсним та скасування рішення Боярської міської ради №21/1094 від 14.06.2012 дійшов висновку, що спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, що даний спір є цивільним, виник спір щодо права користування земельною ділянкою, й закрив провадження у справі в частині цих позовних вимог.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим, оскільки доводи позивача стосувались повноважень міської ради при прийнятті вказаного спірного рішення, тобто даний спір є публічно-правовим, що розглядається в порядку адміністративного судочинства.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що рішенням Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області №48/2728 від 04 червня 2010 року першим пунктом затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки 0.70 га в довгострокову оренду терміном на 49 років під розміщення спортивно-готельного комплексу в АДРЕСА_1, а другим пунктом передано ТОВ Києво-Святошинськмехбуд» зазначену вище земельну ділянку під розміщення спортивно-готельного комплексу в АДРЕСА_1 (т.1 а.с.15).

Вказане рішення ради не скасовано.

Спірним рішенням відповідача №21/1094 від 14 червня 2012 року внесено лише зміни в пункт другий рішення ради№48/2728 від 04 червня 2010 року, а саме в частині передачі ТОВ Києво-Святошинськмехбуд» зазначену вище земельну ділянку для будівництва житлово-готельного комплексу із спортивно-розважальним центром в АДРЕСА_1».

Таким чином, враховуючи повноваження відповідача, колегія суддів дійшла висновку, що відсутні підстави для визнання протиправним та скасування рішення Боярської міської ради №21/1094 від 14 червня 2012 року, оскільки цим рішенням, як вже було встановлено судом при розгляді справи № 911/3610/17, було змінено функціональне використання земельної ділянки, що не суперечить генеральному плану міста Боярка, а земельна ділянка і надалі відноситься до земель громадської забудови (використання для розміщення громадських будівель і споруд, зокрема готелів), тому відповідач приймаючі рішення №21/1094 від 14 червня 2012 діяв в межах та у спосіб визначений законодавством, вирішуючи питання у земельних відносин на пленарному засіданні ради.

Щодо позовних вимог про визнання недійсним та скасування рішення Боярської міської ради №34/1535 від 05 липня 2013 року «Про затвердження детального плану території під будівництво житлово-готельного комплексу із спортивно-розважальним центром в АДРЕСА_1» колегія суддів зазначає наступне.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення було прийняте відповідачем з дотриманням встановленого законом порядку затвердження детального плану території, проте колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується, оскільки він не знайшов свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Матеріалами справи підтверджено, що Генеральний план м. Боярка був затверджений рішенням Київської обласної ради депутатів трудящих від 13 вересня 1971 року № 570.

Зміни до зазначеного Генерального плану м. Боярка після його затвердження не вносилися.

Рішенням Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області № 32/1516 від 25 квітня 2013 року «Про розроблення детального плану території під будівництво житлово-готельного комплексу із спортивно-розважальним центром» доручено виконавчому комітету Боярської міської ради розробити детальний план території під будівництво житлово-готельного комплексу із спортивно-розважальним центром в АДРЕСА_1 (т.1 а.с.119).

Детальний план розроблено ДП «Науково-дослідний і проектний інститут містобудування» (т.1 а.с.75).

Рішенням Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області № 34/1535 від 05.07.2013 року затверджено детальний план території під будівництво житлово-готельного комплексу із спортивно-розважальним центром в м.Боярка бул.Хмельницького 72б (т.1 а.с.16).

Рішенням Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 29 жовтня 2013 року № 37/1554 було продовжено термін дії Генерального плану м. Боярка від 1971 - до затвердження нового генерального плану міста.

Отже, спірне рішення відповідача №34/1535 від 05 липня 2013 року було прийнято відповідачем до пролонгації дії Генерального плану м.Боярка від 1971року, тобто з урахуванням Генерального плану м.Боярка від 1971 року.

В межах розгляду справи № 369/813/18 судом було встановлено, що Генеральний план м.Боярка не містить позначення територій, призначених для житлового будівництва у межах детального плану території, у переліку умовних позначень містяться: території промислових підприємств; території складів; території комунальних підприємств; території багатоповерхової забудови; території забудови, що реконструюється; території двоповерхової забудови; території індивідуальної забудови; резервна територія; заклади відпочинку; центри культпобуду; загальноміський центр; території залізничного транспорту; струмки та ставки; земельні насадження загального користування; санітарно-захисні насадження; колективні сади робітників та службовців; фруктові сади; лісові насадження; кладовище; міська межа.

Під час дослідження Генерального плану м. Боярка було встановлено, що він не відповідає вимогами законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, які діють на даний час.

Розроблення детального плану території центральної частини міста з парком «Перемоги» між вул. Білогородська та вул. Хрещатик в м. Боярка, який би відповідав вимогам ст. 16 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ДБН Б.1.1-14:2012 «Склад та зміст детального плану території», зокрема, уточнював положення генерального плану населеного пункту за умови відсутності Генерального плану м. Боярка, приведеного у відповідність до вимог чинного законодавства у сфері містобудівної діяльності, є неможливим.

Колегією суддів також було досліджено наданий відповідачем викопіювання з Генерального плану, зокрема земельна ділянка площею 0.70 га, що розташована за адресою АДРЕСА_1 (т.1 а.с.134), та викопіювання з топографо-геодезичного плану (т.1 а.с.140), і дійшла висновку, що спірне рішення №34/1535 від 05 липня 2013 року прийнято з порушенням, оскільки дані Генерального плану м. Боярка не дають можливості встановити, що у межах території, охопленої детальним планом, передбачалося житлове будівництво, а саме громадська забудова, зокрема житлово-готельного комплексу зі спортивно-розважальним центром.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що прийняття рішень щодо розроблення та затвердження детальних планів територій м. Боярка до оновлення генерального плану зазначеного населеного пункту є передчасним.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Порушення черговості розроблення містобудівної документації на місцевому рівні, передбаченої зазначеною нормою права, є неможливим, оскільки в такому разі не будуть реалізовані цілі та завдання планування і забудов територій, визначені у ст. 2 вказаного Закону.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» планування і забудова територій - діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема, прогнозування розвитку територій; забезпечення раціонального розселення і визначення напрямів сталого розвитку територій; взаємоузгодження державних, громадських та приватних інтересів під час планування і забудови територій; визначення і раціональне взаємне розташування зон житлової та громадської забудови, виробничих, рекреаційних, природоохоронних, оздоровчих, історико-культурних та інших зон і об`єктів.

Приймаючи до уваги положення частини 4 статті 78 КАС України, колегія суддів вважає за необхідне взяти до уваги обставини встановлені рішенням суду при розгляді справи №369/813/18.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги про скасування рішення Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 05 липня 2013 року № №34/1535 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Проте, враховуючи положення статті 245 КАС України, суд вважає за необхідне застосувати положення ч.2 статті 9 КАС України, вийти за межі позовних вимог, та визнати спірне рішення протиправним.

Крім того, колегія суддів зазначає, що суду не були надані докази щодо оприлюднення відповідачем Рішення Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області № 32/1516 від 25 квітня 2013 року, яким було вирішено питання про розроблення детального плану території під будівництво житлово-готельного комплексу із спортивно-розважальним центром у АДРЕСА_1, що впливає на процедуру вирішення відповідачем питання про затвердження детального плану території.

Щодо доводів відповідача з приводу права позивачів звертатися до суду з такими позовними вимогами, колегія суддів зазначає, що приймає до уваги правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 20 лютого 2019 року при розгляді справи № 522/3665/17, а саме те, що рішення, що стосуються розроблення містобудівної документації, приймаються з урахуванням інтересів громадськості та відповідно впливають на інтереси кожного її представника.

З приводу строків звернення до суду колегія суддів вважає їх не пропущеними виходячи з дати отримання позивачами спірних рішень ради.

Надаючи оцінку всім іншим доводам сторін, судова колегія наголошує що приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Відповідно до частини першої статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, доводи апелянтів спростовують висновки суду першої інстанції та заслуговують на увагу частково.

Статтею 317 КАС України визначені підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні рішення.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що внаслідок порушення норм матеріального права, суд першої інстанції невірно вирішив справу за суттю вимог, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Повний текст постанови виготовлено 28.10.2019.

Керуючись статтями 9, 308, 309, 310, 313, 315, 317, 321. 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 травня 2019 р. - задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 травня 2019 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Києво-Святошинськмехбуд" про визнання незаконним та скасування рішення - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Києво-Святошинськмехбуд" про визнання незаконним та скасування рішення - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Рішення від 05.07.2013 Боярської міської ради №34/1535 «Про затвердження детального плану території під будівництво житлово-готельного комплексу із спортивно- розважальним центром в АДРЕСА_1 ».

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок асигнувань Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області на користь ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 3 200,00 грн. (три тисячі двісті грн. 00 коп.)

Стягнути за рахунок асигнувань Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області на користь ОСОБА_2 (код НОМЕР_2 ) судові витрати в розмірі 3 200,00 грн. (три тисячі двісті грн. 00 коп.)

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

Л.В. Губська

О.В. Епель