Справа № 160/2972/19
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2019-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 серпня 2019 року Справа № 160/2972/19

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіБоженко Н.В.
за участі секретаря судового засіданняТрошиної А.С.
представника позивача представника відповідачів Воронько О.О. Єфіменка О.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬФА-СІЧ" до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Приватне акціонерне товариство "Дніпропетровський агрегатний завод" про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -
02 квітня 2019р. Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЬФА-СІЧ» (далі ТОВ «АЛЬФА-СІЧ», підприємство, позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Державної фіскальної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Приватне акціонерне товариство «Дніпропетровський агрегатний завод», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління ДФС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
-зобов`язати Державну фіскальну службу України здійснити дії по реєстрації (зареєструвати) податкової накладної №14 від 31.01.2019р. в Єдиному реєстрі податкових накладних та вважати її прийнятою та зареєстрованою датою фактичного направлення, а саме з 13.02.2019р.
Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 160/2972/19 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Боженко Н.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2019р. прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі №160/2972/19 за вищезазначеним позовом, ухвалено здійснювати розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2019р. судом виправлено допущено у вступній, описовій та резолютивній частинах ухвали суду про відкриття провадження від 05 квітня 2019р. по справі шляхом зазначення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Приватне акціонерне товариство «Дніпропетровський агрегатний завод».
23 квітня 2019р. до суду надійшов відзив на адміністративний позов Державної фіскальної служби України, в якому відповідач зазначив, що позовні вимоги щодо зобов`язання Державної фіскальної служби України зареєструвати у Єдиному реєстрі податкових накладних виписаної позивачем податкової накладної - задоволенню не підлягають, оскільки вчинення дій по реєстрації податкових накладних і розрахунків коригування в ЄРПН є дискреційними повноваженнями Державної фіскальної служби України, в які не допускається будь-яке втручання, оскільки є виключною компетенцією уповноваженого органу. Крім того, відповідач зазначив, що з урахуванням змісту та доводів, викладених у позовній заяві, зважаючи на те, що оскаржуване рішення про відмову у реєстрації складеної позивачем податкової накладної прийняте відповідною комісією, що створена у контролюючому органі на регіональному рівні у Дніпропетровській області, а зобов`язання Державної фіскальної служби України зареєструвати податкову накладну ЄРПН є похідною вимогою від вимоги щодо скасування спірного рішення про відмову у реєстрації відповідної накладної, а, отже, є самостійною підставою для реєстрації такої в ЄРПН, у зв`язку з чим у задоволенні адміністративного позову ТОВ «АЛЬФА-СІЧ» слід відмовити.
23 травня 2019р. представником позивача було подано до суду заяву про залучення в якості співвідповідача по справі Головного управління ДФС у Дніпропетровській області та виключення останнього зі складу учасників справи як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.
Також 23 травня 2019р. представником позивача було заяву про збільшення позовних вимог, в якій ТОВ «АЛЬФА-СІЧ» просить суд:
-визнати протиправним та скасувати рішення комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації №1080564/38528435 від 19.02.2019р. про відмову в реєстрації податкової накладної №14 від 31.01.2019р. в Єдиному реєстрі податкових накладних;
-зобов`язати Державну фіскальну службу України здійснити дії по реєстрації (зареєструвати) податкової накладної №14 від 31.01.2019р. в Єдиному реєстрі податкових накладних та вважати її прийнятою та зареєстрованою датою фактичного направлення, а саме з 13.02.2019р.
23 травня 2019р. представником позивача подано до суду клопотання, в якому останній просив суд здійснити розгляд зазначених вище заяв в письмовому провадженні без повідомлення та виклику сторін на підставі матеріалів справи.
23 травня 2019р. Дніпропетровським окружним адміністративним судом прийнято у письмовому провадженні ухвалу, якою суд ухвалив прийняти до розгляду заяву ТОВ «АЛЬФА-СІЧ» про збільшення позовних вимог та залучити до участі в справі №160/2972/19 в якості співвідповідача Головне управління ДФС у Дніпропетровській області.
03 червня 2019р. до суду надійшли пояснення Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» (далі АТ «ДАЗ», третя особа), в яких представник третьої особи зазначив, що дійсно між третьою особою та позивачем був укладений договір про надання охоронних послуг, зауваживши, що на момент укладання цього договору найменуванням третьої особи було «Публічне акціонерне товариство «Дніпропетровський агрегатний завод». Третя особа зазначила, що позивачем були надані відповідні послуги, у зв`язку з чим сторонами договору був складений акт прийняття-передачі виконаних послуг та ТОВ «АЛЬФА-СІЧ» виставлено третій особі рахунок. У поясненнях третя особа також зауважила, що вважає недоцільним застосування відповідачем до позивача критеріїв ризиковості платника податків, наведених у листі Державної фіскальної служби України «Критерії ризиковості платника податку» за №959/99-99-07-18 від 21.03.2018р., оскільки такий лист не є нормативно-правовим актом прямої дії і не є джерелом права та носить виключно інформаційно-рекомендаційний характер.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 липня 2019р. суд закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Представник відповідачів в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на відзив на адміністративний позов, що міститься в матеріалах справи, у зв`язку з чим у задоволенні позовної заяви просив відмовити.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Відповідно до ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
До основних видів економічної діяльності позивача (за КВЕД) належить:
46.51 Оптова торгівля комп`ютерами, периферійним устаткованням і програмним забезпеченням;
46.52 Оптова торгівля електронним і телекомунікаційним устаткованням, деталями до нього;
80.10 Діяльність приватних охоронних служб;
80.20 Обслуговування систем безпеки;
82.99 Надання інших допоміжних комерційних послуг, н. в. і. у.;
46.72 Оптова торгівля металами та металевими рудами.
Окрім того, ТОВ «АЛЬФА-СІЧ» отримало ліцензію на надання послуг з охорони власності та громадян серії АЕ №184891 від 19.02.2013р.
01 січня 2019р. між ТОВ «АЛЬФА-СІЧ» (Виконавець) та АТ «ДАЗ» (Замовник) було укладено Договір про надання охоронних послуг за №01012019/1 (далі - Договір).
Відповідно до п. 1.1. та п. 3.1 Договору: «Виконавець зобов`язується за плату здійснювати послуги охорони території Замовника, а також об`єктів та іншого майна, що належить Замовнику і знаходиться на даній території. Вартість послуг складає: 246 012,00 грн. за місяць у т.ч. ПДВ».
Пунктами 3.2. Договору передбачено: «Оплата вартості послуг Виконавця здійснюється Замовником на підставі акта виконаних робіт, за надані послуги в термін до п`ятого числа місяця наступного за місяцем надання послуг. Оплата здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Виконавця. Акт виконаних робіт за надані послуги підписується щомісяця в строк до п`ятого числа місяця наступного за звітним і є підставою для здійснення оплати».
Додатковою угодою від 30 січня 2019р. до Договору сторонами угоди було внесено зміни до преамбули Договору та відображено, що Замовником є Приватне акціонерне товариство «Дніпропетровський агрегатний завод». Інші умови договору залишились незмінними.
На виконання зобов`язань за Договором, ТОВ «АЛЬФА-СІЧ» було складено Рахунок №14 від 30 січня 2019р.
Факт надання послуг підтверджено сторонами Актом прийняття-передачі виконаних послуг №14 від 31 січня 2019р. (далі Акт №14 від 31 січня 2019р.).
Позивач зауважив, що акт оплати послуг Замовником АТ «ДАЗ» на користь позивача (зважаючи на фактичну умову оплати за Договором у вигляді «відстрочення платежу») підтверджується банківськими виписками:
- за 21 лютого 2019р. на суму 10 000,00 грн. з ПДВ;
- за 22 лютого 2019р. на суму 20 000,00 грн. з ПДВ;
- за 26 лютого 2019р. на суму 30 000,00 грн. з ПДВ;
- за 27 лютого 2019р. на суму 30 000,00 грн. з ПДВ;
- за 01 березня 2019р. на суму 50 000,00 грн. з ПДВ;
- за 04 березня 2019р. на суму 20 000,00 грн. з ПДВ.
13 лютого 2019р. на виконання умов Договору, на підставі Акту №14 від 31 січня 2019р., позивачем сформовано податкову накладну №14 від 31 січня 2019р. на обсяг вартості послуг з ПДВ - 246 012,00 грн., з яких сума ПДВ - 41 002,00 грн.
13 лютого 2019р. ТОВ «АЛЬФА-СІЧ» за допомогою програмного забезпечення для подання звітності «ME.Doc» (далі «ME.Doc») відправлено податкову накладну №14 від 31 січня 2019р. в електронному вигляді до ЄРПН на реєстрацію.
14 лютого 2019р. позивачем через «ME.Doc» отримано Квитанцію про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, в якій відповідач зазначив:
«Документ прийнято. Реєстрація зупинена.
Відповідно до п. 206.16 ст. 201 Податкового кодексу України, реєстрація ПН/РК від 31.01.2019 №14 Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. Обсяг постачання товару/послуги 80.10.19 перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару послуги та обсягу його постачання, що відповідає вимогам п.п. 2.1. п. 2 Критеріїв ризиковості платника податку. Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Відправник: Автоматизована система «Єдине вікно подання електронних документів ДФС України, версія 2.3.1.16».
15 лютого 2019р. позивачем через «ME.Doc» отримано Квитанцію №2 про прийняття Повідомлення від 14.02.2019р., в якій зазначено: «Документ прийнято. Виявлені помилки: Документ прийнято до розгляду. Дочекайтесь результату розгляду Державна фіскальна служба України…».
15 лютого 2019р. позивачем через «ME.Doc» додатково направлено сканкопії документів для реєстрації податкової накладної № 14 від 31 січня 2019р. в ЄРПН, а саме копії:
-акту №14 від 31 січня 2019р.;
-договору № 01012019/1 від 01 січня 2019р.;
-додаткової угоди б/н від 30січня 2019р. до Договору № 01012019/1.
19 лютого 2019р. відповідачем прийнято рішення №1080564/38528435 від 19 лютого 2019р. про відмову у реєстрації податкової накладної №14 від 31 січня 2019р. з підстав:
«- ненадання платником податку копій документів;
-первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні (документи, які не надано підкреслити);
- розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків».
20 лютого 2019р. підприємством через «ME.Doc» додатково направлено Таблицю даних платника податку Додаток до Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН) із зазначенням коду згідно КВЕД ДК 009:2010 «80.10», тобто «Діяльність приватних охоронних служб», та зазначенням коду згідно УКТ ЗЕД/ДК 016-2010 (постачання (виготовлення) товарів/послуг) «80.10.19», що свідчить про надання позивачем послуг саме за основним видом діяльності позивача (далі - Таблиця даних платника податку).
19 лютого 2019р., 22 лютого 2019р., 04 березня 2019р. щодо позивача прийнято рішення за №№1080553, 1384383 та 1092907 про неврахування відповідних Таблиць даних платника податків з підстав: «інше: відсутні пояснення до Таблиці даних».
До вказаної скарги позивачем було додано інформацію та документи, що підтверджують здійснення господарської операції з надання охоронних послуг:
-рішення №1080564/38528435 від 19 лютого 2019р. про відмову у реєстрації податкової накладної №14 від 31 січня 2019р.;
-податкову накладну №14 від 31 січня 2019р.;
-квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної від 14 лютого 2019р.;
-повідомлення №1 від 14 лютого 2019р. про подання пояснень;
-квитанцію №2 від 15 лютого 2019р. про подання пояснень;
-штатний розклад, виписку;
-договір №01012019/1 від 01 січня 2019р.;
-додаткову угоду до Договору;
-рахунок №14 від 30 січня 2019р.;
-акт прийняття-передачі виконаних послуг №14 від 31 січня 2019р.;
-ліцензію серії АЕ №184891 від 19 лютого 2013р.;
-банківські виписки;
-таблицю даних платника податку (додаток до критеріїв);
-оборотно-сальдову відомість по pax. 361.
Прийняття даного рішення контролюючий орган мотивує наступним:
«Відповідно до пункту 56.23 статті 56 Податкового кодексу України:
- залишено Скаргу без задоволення та рішення комісії контролюючого органу про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних без змін
Підстави (вибираються з довідника, може бути декілька):
-надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття Комісією рішення про задоволення скарги;
-відсутні копії документів, що підтверджують факт реалізації товарів (робіт, послуг) та/або документи надано не в повному обсязі».
Не погодившись із вищезазначеними рішеннями Комісій при Головному управлінні ДФС у Дніпропетровській області та при Державній фіскальній службі України, ТОВ «АЛЬФА-СІЧ» звернулось до суду із даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.
Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків та зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Згідно із п.п. 14.1.60 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, єдиний реєстр податкових накладних (далі - ЄРПН) - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.
Згідно з підпунктами а, б пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.
Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг згідно приписів норми пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню; б) дата відвантаження товарів;
База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (пункт 188.1 статті 188 Податкового кодексу України ).
Відповідно до положень п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
За приписами п. 201.7. ст. 201 цього ж Кодексу податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).
Положенням п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.
Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.
Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.
Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.
Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики (пункт 74.3 статті 74 ПК України).
Відповідно до пункту 2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1246 від 29.12.2010 року (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 341) (далі - Порядок № 1246), податкова накладна електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі - платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі - Кодекс) в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.
Згідно пункту 12 Порядку № 1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.
Відповідно до пункту 13 Порядку № 1246, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).
Відповідно до п.201.16 ст. 201 Податкового кодексу України, реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року за №117 затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок №117).
Пунктами 5, 6, 7 Порядку № 117 встановлено, що податкова накладна / розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку.
У разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну / розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється.
У разі коли за результатами моніторингу податкова накладна / розрахунок коригування відповідають критеріям ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної / розрахунку коригування, складених платником податку, який має позитивну податкову історію платника податку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється.
Згідно з пунктом 13 Порядку № 117 у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються:
1) номер та дата складання податкової накладної / розрахунку коригування;
2) порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з УКТЗЕД / послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена;
3) критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (их) зупинено реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;
4) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.
Листом Державної фіскальної служби України від 21.03.2018 р. № 959/99-99-07-18 визначені Критерії ризиковості платника податку та Критерії ризиковості здійснення операцій.
Листом в.о. голови Державної фіскальної служби України О. Власовим від 05.11.2018 р. № 4065/99-99-07-05-04-18 затверджені Критерії ризиковості платника податку та Критерії ризиковості здійснення операцій.
Критерії, визначені у листі від 05.11.2018 р. № 4065/99-99-07-05-04-18, тотожні Критеріям, які визначені у листі від 21.03.2018 р. № 959/99-99-07-18.
Згідно підпункту 2.1. пункту 2 Критеріїв ризиковості здійснення операцій податкові накладні/розрахунки коригування, складені платниками податку, перевіряються на відповідність ознакам ризиковості здійснення операцій обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування, яку(ий) подано на реєстрацію в Реєстрі, дорівнює або перевищує величину залишку, що визначається як різниця обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 раза, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеного у податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75 відсотків загального такого залишку) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД та послуг з кодами згідно з ДКПП, перелік яких визначено ДФС відповідно до додатка, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в Таблиці даних платника податку як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється).
Таким чином, контролюючий орган був зобов`язаний у квитанції № 1 від 14.02.2019 року чітко вказати на конкретний вид критерію, який встановлений Критерієм ризиковості.
При цьому, контролюючим органом не надані до суду належні та допустимі докази необхідності зупинення реєстрації податкової накладної.
Згідно п.14 Порядку №117 перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе:
- договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;
- договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;
- первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні;
- розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;
-документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.
Відповідно до п.15 Порядку №117 письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у податковій накладній / розрахунку коригування.
Згідно з пунктом 16 Порядку № 117 письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку подає до ДФС в електронній формі засобами електронного зв`язку, визначеними ДФС, з урахуванням вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.
Письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів (пункт 18 Порядку № 117).
Пунктом 19 Порядку № 117 встановлено, що комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС).
Відповідно до пункту 20 Порядку № 117 зазначені комісії приймають рішення про: реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі; відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.
Згідно з п. 21 Порядку №117 підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є:
- ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено;
- ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку;
- надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.
Негативні наслідки для платника податків у розглянутій справі настали у зв`язку із застосуванням відповідачем Критеріїв ризиковості здійснення операцій, встановлених листами ДФС України від 05.11.2018 р. № 4065/99-99-07-05-04-18, від 21.03.2018 р. № 959/99-99-07-18, які не відноситься до нормативних актів та не можуть встановлювати нові правила поведінки для платника податку або обмежувати існуючі.
Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Частиною п`ятою вказаної норми встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд у постанові від 02.04.2019 у справі № 822/1878/18 (адміністративне провадження № К/9901/4668/19) зазначив, що листи міністерств, інших органів виконавчої влади не є нормативно-правовими актами у розумінні статті 117 Конституції України, а відтак не є джерелом права відповідно до статті 7 КАС України. Натомість, як встановлено судами попередніх інстанцій, платником податків надано до податкового органу первинні документи на підтвердження реальності господарських операцій.
Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.
Акти, що затверджують критерії ризиковості здійснення операцій мають на меті встановити норми права, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян, а відтак підлягають обов`язковій реєстрації у порядку, визначеному діючим законодавством.
Таким чином, посилання контролюючого органу на правомірність зупинення реєстрації на підставі Критеріїв, визначених листом, є протиправними.
В тому числі, підставою для відмови у реєстрації податкової накладної визначено ненадання платником податків копій документів: первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні (документи, які не надано підкреслити); розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків.
Форма рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної - розрахунку коригування Єдиному реєстрі податкових накладних передбачає у разі прийняття відмови з підстав ненадання документів - зазначити, які саме.
Як слідує з матеріалів справи, позивачем були подані відповідні письмові пояснення щодо факту виписки податкової накладної №14 від 31.01.2019 року, разом з наданням пояснень та первинних документів, що підтверджують реальність здійснення господарської операції між позивачем та його контрагентом, тобто, у відповідачів були наявні документи, достатні для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної в ЄРПН.
Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.
Однак відповідачами не наведено жодних обставин та не надано суду доказів, які б свідчили про невідповідність господарської операції ТОВ «АЛЬФА-СІЧ» та АТ «ДАЗ» цілям та завданням статутної діяльності позивача та його контрагента, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про не пов`язаність операцій з господарською діяльністю учасників зазначених операцій, фіктивність вчинених операції, а також про те, що вчинення зазначеної операції не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії учасників операції були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди.
Що стосується посилання відповідача на: «Неподання платником податку розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків», то разом зі скаргою позивачем надано контролюючому органу відповідні пояснення із документальним підтвердженням, однак незважаючи на це, спірне рішення було залишено без змін.
Отже, з урахуванням вищевикладених обставин, враховуючи висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 23.10.2018р. у справі №822/1817/18 та від 02.04.2019р. у справі №822/1878/18, суд дійшов висновку, що Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області не доведено правомірність оскаржуваного рішення, у зв`язку з чим у суду наявні підстави для визнання спірного рішення Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації за №1080564/38528435 від 19 лютого 2019р. протиправним та його скасування.
Стосовно позовної вимоги про зобов`язання Державної фіскальної України зареєструвати податкову накладну №14 від 31 січня 2019р., складену ТОВ «АЛЬФА-СІЧ» датою фактичного направлення останньої 13 лютого 2019р., суд зазначає наступне.
Реалізація суб`єктами публічної адміністрації своїх повноважень, які є законодавчо визначеними, що випливає з положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, здійснюється в межах відповідної законної дискреції.
В свою чергу, під дискреційними повноваженнями слід розуміти надання органу або посадовій особі повноважень діяти на власний розсуд в межах закону. Зокрема, дискреційні повноваження полягають у тому, що суб`єкт владних повноважень може обирати у конкретній ситуації альтернативне рішення, яке є законним.
Дискреційні повноваження - це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення.
Відповідно до Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятих Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980р. на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він уважає найкращим за конкретних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.
Водночас, адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції.
При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.
Так, у відповідності до абзацу 3 пункту 10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» №7 від 20 травня 2013р., суд може ухвалити постанову про зобов`язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб`єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.
Отже, адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень суб`єкта владних повноважень, виконуючи цілі, встановлені адміністративним судочинством щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) передбаченим ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається і не може втручатися в дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень за межами перевірки за названими критеріями.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України - кожна особа має право звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
За приписами статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що у разі задоволення позову, суд може прийняти рішення про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.
З системного аналізу вищевказаних положень Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що законодавством передбачено право суду у випадку встановлення порушення прав позивача зобов`язувати суб`єкта владних повноважень приймати рішення або вчиняти певні дії.
Окрім того, суд звертає увагу на приписи пункту 28 Порядку № 117, податкова накладна / розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій, зокрема:
- прийнято та набрало чинності рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі;
- набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі та пунктів 19, 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 року № 1246, якими, зокрема, передбачено, що податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструються у день: 1) прийняття комісією рішення про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; 2) набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення суду). У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.
Таким чином, нормами Податкового кодексу України, Порядку № 1246, Порядку № 117 чітко визначено настання такої події, як набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію відповідних податкових накладних та зазначення дат їх реєстрації.
Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що постановою Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року №21-1465а15 встановлено, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Суд також враховує, що чинним законодавством покладено на Комісію обов`язок щодо прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Тобто, фіскальному органу надано право вільно обирати одне з двох рішень, яке на його думку є законодавчо обґрунтованим та правильним. А отже, «свобода розсуду» фіскального органу, у разі встановлення судом протиправності відмови у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, звужується до єдиного юридично допустимого рішення, в даному випадку рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Таким чином, ефективним способом захисту порушеного права позивача буде саме зобов`язання Державної фіскальної служби України зареєструвати податкову накладку, в порядку встановленому чинним законодаством.
Також, слід зазначити, що за приписами ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
Суд також враховує, що чинним законодавством покладено на комісію обов`язок щодо прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Тобто, фіскальному органу надано право вільно обирати одне з двох рішень, яке на його думку є законодавчо обґрунтованим та правильним. А отже, свобода розсуду фіскального органу, у разі встановлення судом протиправності відмови у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, звужується до єдиного юридично допустимого рішення, в даному випадку рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Враховуючи вищевикладене, слід дійти висновку про наявність правових підстав для зобов`язання Державної фіскальної служби України зареєструвати в ЄРПН, складену ТОВ «АЛЬФА-СІЧ» податкову накладну №14 від 31 січня 2019р.
У відповідності до частини 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.
Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".
Натомість, відповідачами по справі, як суб`єктами владних повноважень, не виконано покладеного на них обов`язку щодо доказування правомірності прийнятих ними оскаржуваних рішень.
З огляду на вищевикладене, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬФА-СІЧ» до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Приватне акціонерне товариство "Дніпропетровський агрегатний завод" про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат в порядку ст.ст. 143 та 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає наступне.
При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно із приписами ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду ТОВ «АЛЬФА-СІЧ» понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду на загальну суму 3842, 00 грн., що документально підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією №QS46235701 від 29.03.2019р. на суму 3842, 00 грн.
Інші докази документально підтверджених судових витрат, понесених позивачем у матеріалах справи відсутні.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на те, що адміністративний позов ТОВ «АЛЬФА-СІЧ» - задоволено, суд доходить до висновку, що сума сплаченого позивачем судового збору за подачу адміністративного позову до суду в сумі 3842, 00 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів - суб`єктів владних повноважень.
Керуючись ст.ст. 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬФА-СІЧ" до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Приватне акціонерне товариство "Дніпропетровський агрегатний завод" про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації №1080564/38528435 від 19.02.2019 року про відмову в реєстрації податкової накладної №14 від 31.01.2019 року в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну, складену Товариством з обмеженою відповідальністю "АЛЬФА-СІЧ" №14 від 31.01.2019 року в Єдиному реєстрі податкових накладних, в порядку встановленому чинним законодавством.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 19 серпня 2019 року.

Суддя Н.В. Боженко