Справа № 490/150/19
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2019-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2019 р.м.ОдесаСправа № 490/150/19
Головуючий в 1 інстанції: Коваленко І.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.,

суддів - Шляхтицького О.І., Семенюка Г.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Канавцева Сергія Вячеславовича про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування постанови і закриття справи про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до інспектора Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Канавцева Сергія Вячеславовича (далі - інспектор УПП), в якому просив:

- визнати протиправними дії щодо складання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі за ч.2 ст. 122 КУпАП від 02.01.2019 року, серії ЕАВ №832308;

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

В обґрунтування позовних вимог зазначив про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а також про порушення суб`єктом владних повноважень процедури притягнення його до адміністративної відповідальності.

Так, позивач стверджує, що транспортний засіб, за кермом якого він перебував, проїхав перехрестя під час сигналу світлофору, що дозволяє рух.

Також зазначив, що розгляд справи на місці зупинки транспортного засобу, не дозволив йому скористатися правами, передбаченими статтею 268 КУпАП.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 червня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дослідив, наданий суб`єктом владних повноважень, оптичний носій з відеозаписом правопорушення, з якого встановив вину позивача щодо проїзду ним перехрестя на жовтий сигнал світлофору, тобто на сигнал, який забороняє рух.

Не поділяючи доводи позивача про позбавлення його як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності прав, передбачених ст. 268 КУпАП, суд зазначив, що оскарження до суду рішення суб`єкта владних повноважень, є проявом обізнаності правопорушника зі своїми правами. Окрім того, суд зауважив, що в постанові про накладення адміністративного стягнення, відсутні будь які заяви правопорушника про порушення його прав.

Наведене, на думку суду першої інстанції, свідчить про те, що інспектор патрульної поліції обґрунтовано притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП з накладенням штрафу в сумі 425 грн.

Не погодившись із судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове - про задоволення позову.

Зазначаючи про порушення судом норм процесуального права, апелянт вказує, що суб`єкт владних повноважень подав відзив на позов та докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, безпосередньо в судовому засіданні, що позбавило його можливості викласти свої пояснення та надати аргументи щодо наведених у відзиві обставин. На його думку, відповідач порушив, встановлений ухвалою суду про відкриття провадження у справі п`ятиденний строк, який відраховується з дня повідомлення про відкриття провадження.

Порушення судом норм матеріального права, як вважає апелянт виразилося неправильній оцінці доказів у справі, адже їх результат їх дослідження унеможливлює беззаперечно встановити факт порушення вимог Правил дорожнього руху в частині проїзду на заборонений сигнал світлофору. Так, з наданого відповідачем оптичного диску з відеозаписом неможливо встановити належність ОСОБА_1 транспортного засобу, який перетинає перехрестя на жовтий сигнал світлофору.

У зв`язку з неприбуттям жодного з учасників справи у судове засідання належним чином повідомлених про дату, час і місце судового засідання, справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до вимог статті 311 КАС України.

Перевіривши правильність встановлення судом першої інстанції обставин справи та додержання норм матеріального і процесуального права, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

Фактичні обставини справи свідчать про те, що 02.01.2019 року інспектором УПП була прийнята постанова серії ЕАВ №832308, відповідно до якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 425 грн. (а.с.3).

Підставою для притягнення до адміністративної відповідальності стало порушення позивачем вимог п.16.8 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР).

Оптичний диск з відеозаписом, який здійснювався за допомогою відеореєстратора, закріпленого на службовому автомобілі патрульної поліції, зафіксував, що 02.01.2019 року ОСОБА_1 , приблизно о 09:07 год., керуючи транспортним засобом марки Daewoo Lanos р/н НОМЕР_1 рухався по проспекту Центральному. Виїхавши на перехрестя з вул. Садовою, на зелений сигнал світлофору, він продовжив подальший рух на жовтий забороняючий сигнал світлофору, перетнувши дорожній знак 5.62 «Місце зупинки» та лінію дорожньої розмітки 1.12 «стоп - лінія».

Юридична кваліфікація спірних правовідносин, на думку суду, є такою.

Відповідно до пп. «ґ» п. 8.7.3 ПДР жовтий сигнал світлофору забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Згідно п. 8.10 ПДР у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки» <…>.

Відповідно до п.16.8 ПДР водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді. Проте, якщо на перехрестях перед світлофорами на шляху руху водія є дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія) або дорожній знак 5.62, він повинен керуватися сигналами кожного світлофора.

Частина 2 статті 122 КУпАП передбачає відповідальність за проїзд на заборонний сигнал світлофора у вигляді штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII), поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні.

В апеляційній скарзі апелянт стверджує про те, що суд першої інстанції не мав права досліджувати відеозапис з відеореєстратора, а також брати до уваги заперечення відповідача, викладені у відзиві, оскільки останнім були порушені строки для їх подання.

Відповідно до ч.1 ст.269 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Частина 2 ст.269 КАС України передбачає, що копії позовної заяви та доданих до неї документів направляються відповідачу й іншим учасникам справи на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - електронною поштою, якщо така відома суду, або надаються для ознайомлення в судовому засіданні.

Матеріали справи свідчать, що 16 квітня 2019 року Ленінський районний суд м. Миколаєва прийняв ухвалу про відкриття провадження у справі, якою, окрім іншого, надав п`ятиденний строк з дня повідомлення про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позов та докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.

Проте, доказів отримання даної ухвали відповідачем матеріали справи не містять.

Натомість, 21 червня 2019 року у судовому засіданні представник відповідача надав відзив на позов та відеозапис скоєного адміністративного правопорушення.

Тому, відповідно до статті 269 КАС України, у суду першої інстанції не було підстав не брати до уваги відзив на позов та додатки до нього.

Колегія суддів не поділяє довід апелянта, що зі змісту відеозапису неможливо достовірно ідентифікувати автомобіль, водій якого перетинає перехрестя на жовтий сигнал світлофору.

Так, із наведеного відеозапису вбачається, що транспортний засіб марки Daewoo Lanos, за кермом якого перебував позивач, переслідувався патрульним автомобілем і через декілька хвилин був зупинений патрульними.

Після зупинки вказаного автомобіля, інспектор патрульної поліції мав можливість достовірно встановити як державний номер транспортного засобу та і особу водія, який порушив правила дорожнього руху.

І останнє на чому наполягає апелянт це те, що суб`єкт владних повноважень при складанні спірної постанови не дотримався свого обов`язку щодо роз`яснення прав особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Слід визнати, що матеріали справи не містять доказів роз`яснення суб`єктом владних повноважень прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки на відео відсутній звук в частині спілкування інспектора патрульної поліції з позивачем.

Водночас суб`єкт владних повноважень наполягає на тому, що ним дотримані вимоги статті 268 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, з урахуванням того, що позивачем було вчинено небезпечне правопорушення в центрі міста на перехресті, де зазвичай багато транспорту та пішоходів, що могло призвести до тяжких наслідків, колегія суддів вважає, що нероз`яснення прав правопорушнику не може звільнити його від відповідальності за скоєний адміністративний проступок.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.2 ст. 122 КУпАП доведена належними та допустимим доказами, у зв`язку з чим, постанова інспектора Управління патрульної поліції від 02.01.2019 року серії ЕАВ №832308 є законною та обґрунтованою, а, отже, підстави для її скасування відсутні.

Пункт 1 ч. 3 ст. 286 КАС України встановлює, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Позаяк судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Стаття 272 КАС України встановлює особливості апеляційного та касаційного оскарження судових рішень в окремих категоріях адміністративних справ.

Згідно з частиною третьою статті 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Отже, нормами КАС України не передбачено можливості оскарження в касаційному порядку судових рішень суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Канавцева Сергія Вячеславовича про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування постанови і закриття справи про адміністративне правопорушення - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Доповідач - суддя І.О. Турецька

суддя О.І. Шляхтицький

суддя Г.В. Семенюк

Повне судове рішення складено 24.10.2019 року.