Справа № 806/2355/15
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2019-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

25 жовтня 2019 року

Київ

справа №806/2355/15

адміністративне провадження №К/9901/6212/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,

суддів: Білак М.В., Дашутін І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18 серпня 2015 року (судді: Малахова Н.М., Жизневська А.В., Котік Т.С.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Володарсько-Волинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України(далі - ДФС, відповідач-1), Володарсько-Волинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області (далі - ГУ ДФС у Житомирській області, відповідач -2), в якому просила:

- зобов`язати Державну фіскальну службу України не вносити інформацію про позивача до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків;

- зобов`язати Державну фіскальну службу України зберегти за позивачем форму обліку платника податків за прізвищем, іменем та по-батькові, роком народження та за місцем реєстрації;

- зобов`язати Володарсько-Волинську об`єднану державну податкову інспекцію ГУ ДФС у Житомирській області в подальшому здійснювати облік Позивача як платника податків за раніше встановленими формами обліку: без застосування цифрового ідентифікатора та без використання серії та номеру паспорта (за прізвищем, іменем та по-батькові, роком народження та за місцем реєстрації);

- зобов`язати Володарсько-Волинську об`єднану державну податкову інспекцію ГУ ДФС у Житомирській області не вносити про позивача інформацію до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків;

- зобов`язати Володарсько-Волинську об`єднану державну податкову інспекцію ГУ ДФС у Житомирській області проставити у паспорті позивача відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі без цифрового ідентифікатора та завірити підпис відповідальної особи гербовою печаткою.

В обґрунтування позовних вимог посилались на те, що через свої релігійні переконання бажає, щоб її облік як платника податків здійснювався без застосування цифрового ідентифікатора та без використання серії та номера паспорта (за прізвищем, іменем, по батькові, роком народження та за місцем реєстрації).

Листом від 17 квітня 2015 року ДФС повідомила позивачку щодо відмови реєстрації у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків через те, що ОСОБА_1 не зверталася до контролюючого органу з повідомленням за формою № 1П, яке є водночас заявою для обліку в окремому реєстрі Державного реєстру, та не пред`явила паспорт громадянина України.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 08 липня 2015 року адміністративний позов задоволено частково.

Зобов`язано Державну фіскальну службу України не вносити інформацію про позивача до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків. Зобов`язано Державну фіскальну службу України здійснювати її облік, як платника податків, без застосування цифрового ідентифікатора та ведення обліку платника податків без використання серії та номера паспорту, а за прізвищем, іменем та по-батькові, роком народження та за місцем реєстрації. Зобов`язано Володарсько-Волинську об`єднану державну податкову інспекцію ГУ ДФС у Житомирській області проставити в паспорті позивача відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі без цифрового ідентифікатора. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції дійшов висновку, що право позивача відмовитися від реєстраційного номера облікової картки платника податків через свої релігійні переконання здійснювати будь-які платежі без цифрового ідентифікатора виключно за прізвищем, іменем та по-батькові, роком народження та за місцем реєстрації є порушеним і підлягає судовому захисту. В силу своїх релігійних переконань, суд першої інстанції зазначив, що позивач підлягає податковому обліку лише в окремому реєстрі Державного реєстру фізичних осіб - платників податків.

При цьому суд першої інстанції вказав, що за приписами пункту 8 розділу VIII Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків № 779 Володарсько-Волинська об`єднана державна податкова інспекція ГУ ДФС у Житомирській області, як контролюючий орган, наділена повноваженнями вносити до паспорта відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі без реєстраційного номера облікової картки платника податків.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18 серпня 2015 року скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову, якою у задоволенні позову відмовлено.

Приймаючи рішення апеляційний адміністративний суд вважав, що чинним законодавством не передбачено можливості ведення обліку фізичних осіб - платників податків, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, виключно за прізвищем, ім`ям, по батькові, роком народження і місцем реєстрації, тому відповідачі у спірних правовідносинах діяли правомірно. Навпаки передбачено ведення обліку таких осіб в окремому реєстрі Державного реєстру фізичних осіб - платників податків за прізвищем, ім`ям, по батькові та серією і номером паспорта.

При цьому встановлено, що позивачка звертаючись до відповідачів з відповідною заявою при заповнені форми 1П не вказала серію і номер її паспорту та не пред`явила паспорт громадянина України, що є обов`язковим. (а.с.18).

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18 серпня 2015 року і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Скаргу обґрунтовує доводами, аналогічними викладеним у позовній заяві.

Скаржник вказувала на заповнення нею форми 1П, що передбачено Положенням про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, затвердженим наказом Міністерства доходів і зборів від 10 грудня 2013 року № 779 (а.с.18).

Крім того зазначає, що суд апеляційної інстанції при ухваленні рішення помилково не скористався нормами законів України «Про інформацію» та «Про захист персональних даних».

Позиція інших учасників справи

Відзиву на касаційну скаргу не надходило.

Рух касаційної скарги

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23 вересня 2015 року відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18 серпня 2015 року.

15 березня 2018 року касаційні скарги передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

За результатом автоматизованого розподілу справи між суддями справу передано для розгляду колегії суддів у складі: суддя-доповідач Хохуляка В.В., суддів Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М.

За результатом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями справу передано для розгляду колегії суддів у складі: суддя-доповідач Загороднюк А.Г., судді: Білак М.В., Дашутін І.В.

Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи

Позивачка зареєстрована в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків за діючим номером реєстраційної картки платника податків НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 є прихожанкою Іршанської церкви Покрови Божої Матері Овруцько-Коростенської єпархії Української Православної Церкви і через свої релігійні погляди не бажає, щоб її ім`я ототожнювалося з будь-яким цифровим замінником.

Посилаючись на свої релігійні переконання, позивачка зверталася із заявами до Державної фіскальної служби України та Володарсько-Волинської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Житомирській області щодо відмови від реєстраційного номера облікової картки платника податків та бажання перебувати на обліку як платник податків без застосування цифрового ідентифікатора та без використання серії та номеру паспорта, а лише за прізвищем, іменем та по-батькові, роком народження та за місцем реєстрації. (а.с.9, а.с.13)

У задоволенні вказаних заяв відмовлено, що підтверджується листом Державної фіскальної служба України від 27 березня 2015 №2798/Б/99-99-11-02-02-14 (а.с.11) та листом Володарсько-Волинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області від 17 квітня 2015 року №11/7/11-003 (а.с.17) .

Не погоджуючись з такою відмовою позивач звернулась до суду.

Релевантні джерела права й акти їх застосування.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктами 63.1, 63.2 статті 63 Податкового кодексу України (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Взяттю на облік або реєстрації у контролюючих органах підлягають всі платники податків.

Пунктами 63.3, 63.5 статті 63 Податкового кодексу України визначено, що з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцем проживання особи (основне місце обліку).

Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.

Всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пункту 63.6 статті 63 Податкового кодексу України облік платників податків у контролюючих органах ведеться за податковими номерами.

Облік осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться за прізвищем, ім`ям, по батькові і серією та номером діючого паспорта. У паспортах зазначених осіб контролюючими органами робиться відмітка про наявність у них права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта.

Згідно з пунктом 63.7 статті 63 Податкового кодексу України контролюючий орган зазначає податковий номер або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) у всіх свідоцтвах, довідках, в інших документах або повідомленнях, що видаються платнику податків або надсилаються йому.

Кожен платник податків зазначає податковий номер або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) в усіх податкових деклараціях (розрахунках, звітах), платіжних документах щодо податків і зборів, у фінансових документах, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до пункту 70.1 статті 70 Податкового кодексу України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, формує та веде Державний реєстр фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр).

Облік фізичних осіб - платників податків, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім`ям, по батькові та серією і номером паспорта без використання реєстраційного номера облікової картки.

Згідно з пунктом 70.5 статті 70 Податкового кодексу України фізична особа - платник податків, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, зобов`язана особисто подати відповідному контролюючому органу повідомлення та документи для забезпечення її обліку за прізвищем, ім`ям, по батькові і серією та номером паспорта, а також пред`явити паспорт.

Фізична особа подає облікову картку фізичної особи - платника податків або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) до контролюючого органу за своєю податковою адресою.

Для заповнення облікової картки фізичної особи - платника податків використовуються дані документа, що посвідчує особу. Для заповнення повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) використовуються дані паспорта.

Відповідно до статей 41, 63 та 70 глави 6 розділу II Податкового кодексу України наказом Міністерства доходів і зборів України від 10 грудня 2013 року №779 затверджено Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (чинного на час виникнення спірних правовідносин, далі - Положення № 779).

Згідно з пунктом 1 розділу IV Положення № 779 складовою частиною Державного реєстру є окремий реєстр Державного реєстру, до якого вноситься інформація про фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта.

Пунктом 1 розділу VІІІ Положення № 779 передбачено, що фізична особа, яка раніше не подавала облікової картки і відомості про яку не включено до Державного реєстру та яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, зобов`язана особисто подати відповідному контролюючому органу Повідомлення за формою № 1П (додаток 8), яке є водночас заявою для обліку в окремому реєстрі Державного реєстру, та пред`явити паспорт громадянина України.

Відповідно до пункту 2 розділу VІІІ Положення № 779 облік фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та подали до контролюючого органу Повідомлення, ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім`ям, по батькові та серією і номером паспорта без використання реєстраційного номера облікової картки платника податків.

Приписами пункту 3 розділу VІІІ Положення № 779 передбачено, що фізична особа подає Повідомлення до контролюючого органу за своїм місцем проживання або за власним бажанням - до контролюючого органу за місцем отримання доходів або за місцезнаходженням іншого об`єкта оподаткування.

Пунктом 4 розділу VІІІ Положення № 779 встановлено, що для заповнення Повідомлення використовуються дані паспорта та інших документів, які подаються у разі зміни паспортних даних.

Відповідно до пунктів 8, 9 розділу VІІІ Положення № 779 після отримання підтвердження щодо можливості внесення відмітки за зверненням фізичної особи, яка подала Повідомлення, контролюючий орган вносить до паспорта відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта, форму якої наведено в додатку 9 до цього Положення.

У разі якщо фізична особа, до паспорта якої внесено відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта, раніше була зареєстрована в Державному реєстрі за реєстраційним номером облікової картки платника податків, то після взяття на облік в окремому реєстрі Державного реєстру реєстраційний номер облікової картки платника податків закривається, а у разі наявності у паспорті громадянина України відмітки про реєстраційний номер облікової картки така відмітка анулюється у порядку, встановленому цим розділом.

Оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи

Аналізуючи наведені вище положення законодавства, Верховний Суд приходить до висновку, що для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, передбачено їх облік в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, іменем, по батькові та серією і номером паспорта без використання реєстраційного номера облікової картки.

При цьому законодавством не передбачено можливості ведення обліку фізичних осіб - платників податків, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, виключно за прізвищем, іменем, по батькові, роком народження і місцем реєстрації.

Норми Закону України «Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів», які передбачали можливість податкового обліку за прізвищем, іменем та по батькові, роком народження та за місцем реєстрації, без серії і номера паспорта, втратили чинність із набранням чинності Податковим кодексом України з 1 січня 2011 року.

Зміна порядку податкового обліку осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, не призводить до зменшення обсягу прав вказаних осіб, оскільки такий облік передбачає незастосування реєстраційного номера облікової картки платника податків.

Такі висновки узгоджуються з практикою Європейського суду з прав людини, висловлену у Рішенні від 3 грудня 2009 року № 40010/04 у справі «Тамара Скугар та інші проти Росії», яка стосувалась відмови віруючих православної церкви від ідентифікації у податкових правовідносинах за номером. Суд зазначив, що захищаючи особисту сферу, стаття 9 Конвенції не завжди гарантує право поводити себе у публічній сфері життя так, як того вимагають релігійні погляди. Держава, розробляючи та застосовуючи власні внутрішні процедури, не може залежати від точки зору окремих громадян, яка базується на їх релігійних віруваннях. Суд дійшов висновку, що спосіб організації державної податкової бази даних з використанням індивідуальних номерів платників податків не є втручанням держави у реалізацію права заявниці на свободу релігії, гарантованого статтею 9 Конвенції.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 25 липня 2018 року (справа № 823/198/16).

При цьому за пунктом 9 розділу VІІІ Положення № 779 контролюючий орган вносить до паспорта відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта.

Однак, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, позивачка всупереч пунктів 1-4 Розділу VIII Положення № 779 подала до відповідного контролюючого органу Повідомлення за формою № 1П (додаток 8), яке водночас є заявою для обліку в окремому реєстрі Державного реєстру, без зазначення даних про паспорт фізичної особи (а.с. 18), та не пред`явила паспорт.

З огляду на викладене Верховний Суд вважає, що позивачкою не дотримана процедура звернення із відповідним Повідомленням за формою № 1П для реалізації можливості внесення відмітки до паспорта про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта.

Посилання скаржника на заповнення нею у повному обсязі Повідомлення за формою № 1П відповідно до розділу VІІІ Положення № 779 зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.

Доводи скаржника, що суд апеляційної інстанції при ухваленні рішення помилково не скористався нормами законів України «Про інформацію» та «Про захист персональних даних» є помилковими оскільки спірні правовідносини регулюються Податковим кодексом України та Положенням № 779.

Натомість закони України «Про інформацію» та «Про захист персональних даних» регулюють відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації та відповідно пов`язані із захистом і обробкою персональних даних, і спрямований на захист основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на невтручання в особисте життя, у зв`язку з обробкою персональних даних.

Верховний Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії1 ( Віііг Тоща V . Зраіп) серія А. 303-А; пункт 29)

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За такого правового регулювання та обставин справи суд касаційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про відмову у задоволені позову.

Викладені в касаційній скарзі доводи щодо помилковості висновків суду апеляційної інстанції не підтвердилися під час розгляду касаційної скарги позивача Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду.

Отже, Верховний Суд констатує, що постанова Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18 серпня 2015 року ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка із правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а суд під час розгляду справи не допустив порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги залишає судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

За змістом частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18 серпня 2015 року без змін.

Судові витрати

З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18 серпня 2015 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А.Г. Загороднюк

судді М.В. Білак

І.В. Дашутін