Справа № 640/18967/18
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Василенка Я.М.,

Кузьменка В.В.,

за участі секретаря судового засідання Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.07.2019 у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Київенерго» до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Державної фіскальної служби у м. Києві, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство «Київенерго» звернулося до суду з позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Державної фіскальної служби у м. Києві, в якій просило визнати протиправною бездіяльність щодо не складання та неподання до відповідного органу висновку про перерахування на поточний рахунок суми надміру сплачених грошових зобов`язань та зобов`язати скласти і подати відповідний висновок.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 липня 2019 року позов задоволено повністю, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві та Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Державної фіскальної служби у м. Києві щодо не складення та не подання до відповідного органу, що здійснює казначейське обслуговування, висновку про перерахування на поточний рахунок платника податків № НОМЕР_1 , відкритий у ПАТ "ПУМБ", сум надміру сплачених грошових зобов`язань, що обліковуються в інтегрованих картках СВП "Київські теплові мережі ПАТ "Київенерго", а саме: за кодом 13020100 - в розмірі 300 000 грн (триста тисяч гривень), за кодом 13020401 - в розмірі 22 512 085, 17 грн (двадцять два мільйони п`ятсот дванадцять тисяч вісімдесят п`ять гривень 17 коп) на підставі заяв від 13.04.2018 р. № 029/53/12/1743 та від 31.05.2018 р. № 029/53/12/2031, № 029/53/12/2030 та сум надміру сплачених грошових зобов`язань, що обліковуються в інтегрованих картках СВП "Київські ТЕЦ" ПАТ "Київенерго", а саме: за кодом 13020401 - в розмірі 300 000 грн (триста тисяч гривень), на підставі заяв від 13.04.2018 р. № 028/1/1030 та від 31.05.2018 р. № 028/1/1381; зобов`язано Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві та Державну податкову інспекцію у Голосіївському районі Державної фіскальної служби у м. Києві скласти та подати до відповідного органу, що здійснює казначейське обслуговування, висновки про перерахування на поточний рахунок платника податків № НОМЕР_1 , відкритий у ПАТ "ПУМБ", сум надміру сплачених грошових зобов`язань, що обліковуються в інтегрованих картках СВП "Київські теплові мережі ПАТ "Київенерго", а саме: за кодом 13020100 - в розмірі 300 000 грн (триста тисяч гривень), за кодом 13020401 - в розмірі 22 512 085, 17 грн (двадцять два мільйони п`ятсот дванадцять тисяч вісімдесят п`ять гривень 17 коп) на підставі заяв від 13.04.2018 р. № 029/53/12/1743 та від 31.05.2018 р. № 029/53/12/2031, № 029/53/12/2030 та сум надміру сплачених грошових зобов`язань, що обліковуються в інтегрованих картках СВП "Київські ТЕЦ" ПАТ "Київенерго", а саме: за кодом 13020401 - в розмірі 300 000 грн (триста тисяч гривень), на підставі заяв від 13.04.2018 р. № 028/1/1030 та від 31.05.2018 р. № 028/1/1381; стягнуто на користь публічного акціонерного товариства "Київенерго" понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762 гривень (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Державної фіскальної служби у м. Києві та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762 гривень (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ГУ ДФС у м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись при цьому на порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судовому засіданні представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до положень частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на підставі отриманої індивідуальної податкової консультації в серпні 2017 року структурні відокремлені підрозділи позивача, а саме СВП «Київські теплові мережі» та СВП «Київські ТЕЦ» подано уточнюючі розрахунки з рентної плати за спеціальне використання води за період 2 квартал 2014 - 1 квартал 2017 року на зменшення податкових зобов`язань з рентної плати за спеціальне використання води.

Згідно вимог Податкового кодексу України та відповідно до наданої позивачу індивідуальної податкової консультації, до ставки рентної плати за обсяги води, використаної платником податків на виробництво житлово-комунальних послуг, застосовано понижуючий коефіцієнт 0,3.

Після подання уточнюючих розрахунків у СВП «Київські теплові мережі» виникла переплата, яка згідно даних електронного кабінету платника, станом на 26 липня 2018 року, складає: за кодом 13020401 - 22 536 024,08 грн., за кодом 13020100 - 1 393 572, 80 грн., всього - 23 929 596,88 грн.

Після подання уточнюючих розрахунків у СВП «Київські ТЕЦ» виникла переплата, яка згідно даних електронного кабінету платника, станом на 26 липня 2018 року, складає: за кодом 13020401 - 1 671 230,90 грн.

Відповідно до вимог статті 43 Податкового кодексу України СВП «Київські теплові мережі» 13 квітня 2018 року подало відповідачу 1 та відповідачу 2 заяву № 029/53/12/1743, в якій зазначило, що в інтегрованих картках платника податків обліковується переплата, а саме: за кодом 13020100 - 1 394 252,36 грн., за кодом 13020401 - 22 717 001,48 грн. і просило повернути надмірно сплачені кошти в сумі 23 866 567, 21 грн.: за кодом 13020100 в сумі 1 393 543, 13 грн., за кодом 13020401 у сумі 22 473 024, 08 грн. на поточний рахунок платника податків № НОМЕР_1 , відкритий у ПАТ «ПУМБ».

Також, відповідно до вимог статті 43 Податкового кодексу України, СВП «Київські ТЕЦ» 13 квітня 2018 року подало відповідачу 1 та відповідачу 2 заяву № 028/1/1030 в якій зазначило, що в інтегрованих картках платника податків обліковується переплата, а саме: за кодом 13020401 в розмірі 1 767 216, 87 грн. і просило повернути надмірно сплачені кошти в сумі 1 581 230,90 грн. на поточний рахунок платника податків № НОМЕР_1 , відкритий у ПАТ «ПУМБ».

Водночас, відповідачем 1 та відповідачем 2 не здійснено дій, передбачених пунктом 43.5. статті 43 Податкового кодексу України, а саме: не підготовлено висновку про повернення сум переплати з рентної плати за спеціальне використання води та не надано його для виконання третій особі.

СВП «Київській теплові мережі» 31 травня 2018 року направило відповідачу 1 та відповідачу 2 повторну заяву № 029/53/12/2030, № 029/53/12/2031, в яких зазначило, що в інтегрованій картці платника податків обліковується переплата, а саме: за кодом 13020100 - 1 393 572, 80 грн., за кодом 13020401 - 22 536 024,08 грн. і просило повернути надмірно сплачені кошти за кодом 13020100 в сумі 300 00,00 грн., за кодом 13020401 в сумі 22 512 085,17 грн. на поточний рахунок платника податків № НОМЕР_1 , відкритий у ПАТ «ПУМБ».

У той же час, незважаючи на повторне подання платником податків заяви, контролюючий орган не підготував та не надав відповідачу 3 висновку про перерахування на поточний рахунок платника податків № НОМЕР_1 , відкритий у ПАТ «ПУМБ», переплати, що обліковується в інтегрованих картках платника податків, а саме: за кодом 13020100 - 1 393 543, 13 грн., за кодом 13020401 - в розмірі 22 512 085,17 грн., всього - 23 905 628 ,30 грн. на підставі заяв від 13 квітня 2014 року № 029/53/12/1743 та від 31 травня 2018 року № 029/53/12/2030, № 029/53/12/2031.

СВП «Київські ТЕЦ» 31 травня 2018 року направило відповідачу 1 та відповідачу 2 повторні заяви № 028/1/1381, в якій зазначило, що в інтегрованій картці платника податків обліковується переплата, а саме: за кодом 13020401 - 1 671 230,90 грн. і просило повернути надмірно сплачені кошти в сумі 300 00,00 грн. на поточний рахунок платника податків № НОМЕР_1 , відкритий у ПАТ «ПУМБ».

У той же час, незважаючи на повторне подання платником податків заяви, відповідач 1 та відповідач 2 не підготували та не надали третій особі висновку про перерахування на поточний рахунок платника податків № НОМЕР_1 , відкритий у ПАТ «ПУМБ», переплати, що обліковується в інтегрованих картках платника податків, а саме: за кодом 13020401 - 1 581 230,909 грн. на підставі заяв від 13 квітня 2018 року № 028/1/1030 та від 31 травня 2018 року № 028/1/1381.

Враховуючи викладене, позивач розцінив не підготування відповідачем 1 та відповідачем 2 висновку про повернення переплати з рентної плати за спеціальне використання води та ненадання такого висновку третій особі як бездіяльність, що призвела до грубого порушення вимог податкового законодавства та прав позивача, у зв`язку із чим звернувся до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з такого:

- відповідно до пункту 43.1 статті 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу. Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та або/надміру сплаченої суми. Платник податку подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку. Контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платником податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету (п.п. 43.3.-43.5.ст. 43 ПК України).

Виходячи із зазначених норм суд першої інстанції дійшов висновку, що:

- умовою повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань, окрім відсутності податкового боргу у платника податку незалежно від виду боргу, є воля самого платника податків, яка виражається у подачі до відповідного контролюючого органу заяви про таке повернення;

- в ході розгляду справи в суді представник відповідача 1 та відповідача 2 не надали суду будь-яких документальних доказів наявності у позивача сум податкового боргу, зокрема у період на момент звернення із відповідними заявами, так і станом на день розгляду справи в суді;

- суд першої інстанції критично поставився до пояснень відповідачів щодо того, що на час розгляду справи переплата обліковується за позивачем, як сплачена не безготівковим розрахунком, а тому підстави повернути кошти саме на рахунок позивача - відсутні, адже матеріалами справи підтверджується щодо відповідна суму, яка стала підставою для переплати, була сплачена позивачем на підставі платіжного доручення, проведеного банком, проте з невідомих позивачу підстав, без згоди позивача, вказані кошти були використані відповідачем в рахунок погашення податкових зобов`язань, натомість кошти спрямовані позивачем в рахунок оплати поточних податкових зобов`язань були переведені в "електронну переплату", хоча податкові зобов`язання оплачувались позивачем вчасно і підстави використовувати для їх погашення переплати, яка була наявна у позивача на підставі відповідних платіжних доручень, у відповідача були відсутні. За висновками суду першої інстанції позивач виконав усі умови, передбачені ст. 43 ПК України, які необхідні для повернення надміру сплачених сум податку на прибуток;

- відповідачем 1 та 2 не наведено жодних нормативно та документально обґрунтованих обставин, які могли б слугувати підставою для відмови у поверненні позивачу надміру сплачених грошових зобов`язань та відповідно, підставою для неподання ними до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку про таке повернення.

Виходячи з таких міркувань, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відмова відповідачів у вчиненні дій, передбачених статті 43 Податкового кодексу України, Порядком № 787 та Порядком № 1146, за результатами отримання заяв СВП «Київські теплові мережі», ПАТ «Київенерго та СВП «Київська ТЕЦ» ПАТ «Київенерго» є протиправною.

Водночас колегія суддів з такими висновками не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 43 Податкового кодексу України, помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу. Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та або/надміру сплаченої суми. Платник податку подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.

Наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року №787, на виконання положень статті 43 Податкового кодексу України, затверджено Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів (далі - Порядок №787).

Пунктом 5 розділу І цього Порядку визначено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів (обов`язкових платежів) та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. Подання подається до органу Казначейства за формою, передбаченою нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або довільній формі на офіційному бланку установи за підписом керівника установи (його заступника відповідно до компетенції), скріпленим гербовою печаткою (у разі наявності) або печаткою з найменуванням та ідентифікаційним кодом установи (у разі наявності) з обов`язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб`єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової карти платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), сума платежу, що підлягає поверненню, дата та номер документа на переказ, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

З викладеного вбачається, що для повернення надміру сплачених коштів необхідно вказати, зокрема дату та номер документа на переказ, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

Проте, в матеріалах справи зазначена інформація та відповідні докази перерахування до бюджету відповідних коштів позивачем - відсутні, при цьому відповідачі посилаються на те, що такі відомості до них платником податку ПАТ Київенерго також не подавалися.

При цьому, структурні відокремлені підрозділи (СВП) ПАТ «Київенерго», до яких належать «Київські теплові мережі» та «Київські ТЕЦ», нараховували та сплачували рентну плату за кодом бюджетної класифікації 13020100 (рентна плата за використання води, крім рентної плати водних об`єктів місцевого значення), а уточнюючі декларації подані із застосуванням коефіцієнту 0,3, який застосовується до ЖКГ і обліковується на картці з кодом бюджетної класифікації 13020400 (надходження збору за спеціальне використання води від підприємства ЖКГ), внаслідок чого виникла переплата.

Окрім того СВП не вказані реквізити платіжних доручень, якими було помилково та/або надміру сплачені кошти за рентною платою за спеціальне використання води (по коду бюджетної класифікації 13020401).

Виходячи з платіжних доручень, які містяться в матеріалах справи, платник податків рентну плату сплачував за кодом 13020100, а просить повернути кошти з рахунку за кодом 13020401, тобто, з рахунку, на який платником податків кошти фактично не перераховувалися, тому підставою для нарахування грошових зобов`язань стало невірне зазначення коду бюджетної класифікації.

При цьому ж, відповідачі у справі наполягають на тому, що переплата виникла виключно по уточнюючим розрахункам, а не по фактичній сплаті до бюджету.

З отриманої позивачем з електронного кабінету платника податків інформації про проведення звірки розрахунків з бюджетом вбачається, що згідно інтегрованої картки платника по платежу 00, станом на 30 листопада 2018 року, вбачається сальдо розрахунків на суму 1 393 370,32 грн. по платежу 85 13020401 01, станом на 30 листопада 2018 року, сальдо рахунків становить 22 512 085,16 грн.

Однак, у наданій інформації відсутня колонка «опис операції», згідно якої можливо було б встановити на підставі чого виникає переплата: на підставі фактичної сплати коштів, чи за рахунок уточнюючих розрахунків з рентної плати.

Водночас, з наданих контролюючим органом інтегрованих карток платника вбачається, що у позивача по коду бюджетної класифікації 13020401 переплата виникає за рахунок поданого розрахунку з рентної плати та, відповідно, становить 22 512 085,16 грн. без фактичної сплати коштів до бюджету, а по коду бюджетної класифікації 13020100 вбачаються платежі відповідно до платіжних доручень, про які зазначається в колонці «Опис операцій», проте зазначено менші суми, ніж позивач просить повернути з бюджету.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що надані до матеріалів справи платіжні доручення свідчать, що кошти за рентною платою сплачувалися до бюджету по коду бюджетної класифікації 13020100, разом з тим позивач просить повернути суму у розмірі 22 512 085,16 з рахунку коду бюджетної класифікації 13020401.

У цьому зв`язку позивачем не враховано, що його структурними відокремленими підрозділами «Київські теплові мережі» та «Київські ТЕЦ» подані уточнюючі декларації з рентної плати 08 серпня 2017 року за 3 квартал 2014 року - 1 квартал 2017 року, у яких задекларовано зменшення нарахувань на суму27 471 685, 11 грн. у зв`язку із застосуванням коефіцієнту - 0,3, що застосовується до житлово-комунальних підприємств.

Під час складання звітів зазначені підприємства керувалися індивідуальною податковою консультацією, наданою Офісом ВПП ДФС від 12 травня 2017 року №136/ІКП28-10-01-03-11 для ПАТ «Київенерго».

Також зазначені підрозділи нараховували та сплачували рентну плату за кодом бюджетної класифікації 13020100 (рентна плата за спеціальне використання води крім рентної плати водних об`єктів місцевого значення), уточнюючі розрахунки подані із застосуванням коефіцієнта 0,3, що застосовується до ЖКГ і обліковується на картці з кодом бюджетної класифікації 13020401 (надходження збору за спеціальне використання води від підприємств ЖКГ), через що і виникла переплата.

При поданні уточнюючих та звітних розрахунків з рентної плати платники податків керуються наказом Міністерства фінансів України «Про затвердження форми Податкової декларації з рентної плати» від 17 серпня 2018 року №719 (із змінами та доповненнями), де код водних об`єктів зазначається платниками згідно з додатком 16 до податкової декларації. Останній код повинен бути відмінний від « 0».

Для виправлення помилково зазначеного коду водного об`єкта у рядку 6 розрахунку після настання граничного терміну подання звітності та для правильного відображення даних у інтегрованих карках платників податків з рентної плати необхідно подавати уточнюючі декларації за відповідні звітні (податкові) періоди, які складаються з двох уточнюючих розрахунків.

За даними відповідача структурними відокремленими підрозділами «Київські теплові мережі» та «Київські ТЕЦ» подано уточнюючі розрахунки з рентної плати за період з 3 кварталу 2014 року по 1 квартал 2017 року на зменшення податкових зобов`язань за кодами бюджетної класифікації 4.1.1, 4.1.2, 4.1.3, 4.1.4, які відповідають коду бюджетної класифікації 13020401 (надходження рентної плати за спеціальне використання води від підприємств житлово-комунальних господарств (за платежами, що розподіляються між державними та місцевими бюджетами), при цьому нарахування за вказаний звітний період здійснено за кодами водних об`єктів 1.1.1, 1.1.2, 1.1.3, 1.1.4, які відповідають коду бюджетної класифікації 13020100 (рентна плата за спеціальне використання води Крім рентної плати за спеціальне використання води водних об`єктів місцевого значення).

Отже, за кодом бюджетної класифікації 13020401 за вказані періоди підприємствами декларування податкових зобов`язань з рентної плати не здійснювалося та нараховані суми не сплачувалися.

Також колегія суддів наголошує на тому, що, виходячи з обставин справи, до ГУ ДФС у м. Києві з листами про повернення надміру сплаченого зобов`язання з рентної плати від 13 квітня 2018 року та 31 травня 2018 року зверталися структурні відокремлені підрозділи ПАТ «Київенерго» - «Київські теплові мережі» та «Київські ТЕЦ».

У відповідь ГУ ДФС у м. Києві направило заявникам роз`яснення щодо механізму повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань, передбачений статтею 43 Податкового кодексу України.

Надалі структурними відокремленими підрозділами ПАТ «Київенерго» - «Київські теплові мережі» та «Київські ТЕЦ» подані уточнюючі декларації з рентної плати від 08 серпня 2018 року за період 3 квартал 2014 року - 1 квартал 2017 року, у яких задекларовано зменшення нарахувань на загальну суму 27 471 685,11 грн. у зв`язку із застосуванням коефіцієнта 0,3, що застосовується до житлово-комунальних підприємств.

У подальшому, під час складання звітів, зазначені підприємства керувалися індивідуальною податковою консультацією, наданою Офісом ВВП ДФС від 12 липня 2017 року №136/ІКП28-10-01-03-11 для ПАТ «Київенерго».

Водночас позивачем у даній адміністративній справі є ПАТ «Київенерго», яке вважає, що порушено її права, у той час як за поверненням коштів зверталися інші особи - СВП «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго» та СВП «Київські ТЕЦ» ПАТ «Київенерго». Відповідач у справі наполягає, що контролюючим органом не порушувалось прав на отримання надміру сплачених коштів позивача, оскільки ПАТ «Київенерго» до контролюючого органу із заявою про повернення коштів не зверталося.

З наявних у справі довідок про результати планових виїзних перевірок встановлено, що СВП «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго» та СВП «Київські ТЕЦ» ПАТ «Київенерго» не є самостійними юридичними особами.

Відповідно до пункту 15.1 статті 15 Податкового кодексу України встановлено, що платниками податків визнаються юридичні особи (резиденти і нерезиденти України), та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність(операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

З платіжних доручень, наявних в матеріалах справи вбачається, що податки сплачує саме ПАТ «Київенерго», а не його відокремлені структурні підрозділи СВП «Київські теплові мережі» та СВП «Київські ТЕЦ».

Відповідно до пункту 43.3 статті 43 Податкового кодексу України, обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення.

З наведеного колегія суддів приходить до висновку, що за поверненням грошових коштів зверталися особи, які не відповідають вимогам Податкового кодексу України, та не визначені як платники податків, а отже, контролюючі органи не порушували прав ПАТ «Київенерго», оскільки не отримали від нього заяв про повернення коштів.

Виходячи з викладеного, висновки суду першої інстанції, зазначені в оскаржуваному рішенні щодо не наведення відповідачем 1 та 2 жодних нормативно та документально обґрунтованих обставин, які могли б слугувати підставою для відмови у поверненні позивачу надміру сплачених грошових зобов`язань та відповідно, підставою для неподання ними до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку про таке повернення, не знайшли свого підтвердження та не ґрунтуються на нормах Закону.

Колегія суддів, проаналізувавши обставини справи у сукупності приходить до висновку, що дії відповідачів щодо ненадання висновку про перерахування на поточний рахунок платника податків № НОМЕР_1 , відкритий у ПАТ "ПУМБ", сум надміру сплачених грошових зобов`язань, що обліковуються в інтегрованих картках СВП "Київські теплові мережі ПАТ "Київенерго" та СВП «Київські ТЕЦ» ПАТ «Київенерго» є правомірними та такими, що відповідають вимогам діючого законодавства..

Враховуючи наведене вище, доводи сторін, а також наявні у матеріалах справи докази, колегія суддів приходить висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з приписами пункту 2 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є : 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325, 328 - 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.07.2019 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства «Київенерго» до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Державної фіскальної служби у м. Києві, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді Я.М. Василенко

В.В. Кузьменко

Повний текст постанови складено 28.10.2019.