Справа № 420/6244/19
Суддя: Марин П. П.
Дата ухвалення: 2019-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6244/19
УХВАЛА

25 жовтня 2019 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Марин П.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі №420/6244/19, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради про скасування рішення від 17.10.2019 року.

Поряд з позовом, ОСОБА_1 , надано заяву про забезпечення позову, у якій заявник просить суд зупинити дію рішення, прийнятого 17.10.2019 року Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про скасування дії містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , затверджених наказом Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради від 13.02.2018 року №01-07/30.

В обґрунтування поданої заяви позивач зазначає, що відповідачем прийнято оскаржуване рішення в порушення вимог ч.8 ст.29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», яким визначено порядок скасування містобудівних вимог та обмежень, а також вимог ч.2 ст.19 Конституції України. Також, відповідачем не було враховано, що позивачем здійснюється реконструкція житлового будинку під багатоквартирний житловий будинок без зміни геометричних параметрів фундаментів за адресою: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_1 та отримано відповідний дозвіл на виконання будівельних робіт №ОД 92. у сукупності обставини даної справи та доводи, що викладені позивачем свідчать про реальність загрози виникнення суттєвої шкоди правам позивача, оскільки з урахуванням п.4 ч.6 ст.37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» скасування органом державного архітектурно-будівельного контролю містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки у подальшому може призвести до анулювання дозволу на виконання будівельних робіт та відповідно застосування подальших наслідків таких дій, тобто порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів позивача для відновлення яких, у разі задоволення позовної заяви, потрібно буде докласти значних зусиль та витрат. Також, позивач звертає увагу суду на те, що оскаржуване рішення про скасування містобудівних умов та обмежень не було прийнято за результатами перевірки позивача чи об`єкта будівництва, а виключно під час проведення позапланової перевірки у департаменті архітектури ті містобудування Одеської міської ради. З аналізу оскаржуваного рішення не вбачається зі сторони позивача жодних порушень містобудівного законодавства, будівельних норм на об`єкті будівництва чи відповідно здійснення позивачем будівництва з порушенням містобудівного законодавства і будівельних норм, так само як і не надано в оскаржуваному рішенні жодного обґрунтування щодо необхідності саме скасування містобудівних умов та обмежень, а не застосування інших заходів будівельного нагляду. Позивач зазначає, що для відновлення своїх прав та інтересів (реконструкція згідно отриманого дозволу), позивачу необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, пов`язаних з доведенням факту правомірності отриманого дозволу в судовому порядку, оскільки на підставі отриманих містобудівних умов та обмежень розпочато проектування об`єкту, отримано необхідні дозвільні та інші документи. Крім того, на даний час, як зазначає, позивач, між позивачем, забудовником ТОВ «Будівельна компанія» Надійний Будинок» та іншими покупцями було укладено майже 60 договорів купівлі-продажу майнових прав, згідно з якими продавець передав таким покупцям у власність майнові права на квартири, а орієнтованим строком прийняття будинку до експлуатації визначено 1 квартал 2021 року (копії двох екземплярів договорів та актів приймання-передачі додаються). Відтак, в разі невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення, існує ймовірність анулювання відповідачем виданого позивачу дозволу на виконання будівельних робіт, що в свою чергу унеможливить проведення будь-яких будівельних робіт, та як наслідок призведе до порушення прав позивача та численної кількості покупців майнових прав на квартири. Позивач переконана, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення від 17.10.2019 року Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про скасування дії містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва, затверджених наказом Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради від 13.02.2018 № 01-07/30, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , 119А є співмірними з позовними вимогами.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.168 КАС України, заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Відповідно до ч.1 ст.150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з вимогами ч.1 ст.154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

При цьому, ч.2 ст.150 КАС України передбачений вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Частиною 2 ст.150 встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з положеннями ч.1 ст.151 КАС України, позов може бути забезпечено, крім іншого, шляхом: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Згідно із ч.2 ст.151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Суд також наголошує, що відповідно до приписів чинного законодавства, у випадку звернення з вимогою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою вимогою. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник зазначає, що існує ймовірність анулювання відповідачем виданого позивачу дозволу на виконання будівельних робіт, що в свою чергу унеможливить проведення будь-яких будівельних робіт, та як наслідок призведе до порушення прав позивача та численної кількості покупців майнових прав на квартири. Також, позивач зазначає, що для відновлення своїх прав та інтересів (реконструкція згідно отриманого дозволу), позивачу необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, пов`язаних з доведенням факту правомірності отриманого дозволу в судовому порядку, оскільки на підставі отриманих містобудівних умов та обмежень розпочато проектування об`єкту, отримано необхідні дозвільні та інші документи. Крім того, на даний час, як зазначає, позивач, між позивачем, забудовником ТОВ «Будівельна компанія» Надійний Будинок» та іншими покупцями було укладено договори купівлі-продажу майнових прав, згідно з якими продавець передав таким покупцям у власність майнові права на квартири, а орієнтованим строком прийняття будинку до експлуатації визначено 1 квартал 2021 року.

В підтвердження укладення договорів купівлі-продажу майнових прав заявником до суду надано копію договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру № АДРЕСА_2 від 08.10.2019 року, №91 від 11.10.2019 року.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору по цій справі є скасування рішення від 17.10.2019 року Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про скасування дії містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 - АДРЕСА_3 , затверджених наказом Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради від 13.02.2018 №01-07/30.

Суд зазначає, що позивач від 13.02.2018 року отримав містобудівні умови та обмеження №01-07/30 для проектування об`єкта будівництва, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , затверджених наказом Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради та, відповідно до дозволу на виконання будівельних робіт №ОД92 фактично здійснював відповідні роботи з реконструкції, будівництва. Рішенням від 17.10.2019 року Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області вказані містобудівні умови та обмеження скасовані. Спірним питанням є саме протиправність прийняття вказаного рішення.

В свою чергу, п.8 ч.1 ст.1 Закону №3038-VI визначено поняття терміну, зокрема містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

Згідно з ч.1 та 2 ст.41-1 Закону №3038-VI державний архітектурно-будівельний нагляд - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання уповноваженими органами містобудування та архітектури, структурними підрозділами Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та виконавчими органами сільських, селищних, міських рад з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами, що здійснюють контроль у сфері містобудівної діяльності (далі - об`єкти нагляду), вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час провадження ними містобудівної діяльності. Державний архітектурно-будівельний нагляд здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, через головних інспекторів будівельного нагляду у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки є основним дозвільним документом, на підставі якого здійснюються проектування і будівництво.

У разі скасування містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, орган державного архітектурно-будівельного контролю може анулювати дозвіл на виконання будівельних робіт, що в свою чергу зупинить проведення позивачем будь-яких будівельних робіт.

Зокрема, судом встановлено, що обставини даної справи свідчать про наявність та реальність загрози завдання суттєвої шкоди правам позивача, оскільки існує можливість застосування органами державної архітектурно-будівельної інспекції наслідків скасування дозвільних документів, зокрема дозволу на виконання будівельних робіт №ОД92 внаслідок скасування містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, що порушить права позивача та третіх осіб, зокрема покупців за договорами купівлі-продажу майнових прав на квартири.

Таким чином, продовження дії оскаржуваного рішення Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області від 17.10.2019 року про скасування дії містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 - АДРЕСА_3 , затверджених наказом Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради від 13.02.2018 №01-07/30, протягом розгляду судом даної адміністративної справи може призвести до настання для позивача, як підрядника будівництва, негативних наслідків та ускладнює відновлення порушених прав в разі задоволення позову.

Оскільки подання позову саме по собі не зупиняє дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень про скасування містобудівних умов та обмежень, яке є підставою для анулювання виданого дозволу на виконання будівельних №ОД92, то, на думку суду, невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії такого рішення до вирішення спору судом не забезпечить ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду, якщо суд прийме рішення на користь позивача, яка вчинила дії для реалізації містобудівних намірів. Продовження ж дії оскаржуваного рішення протягом строку розгляду судом даної адміністративної справи свідчить про можливість настання негативних наслідків для позивача. Вирішуючи питання щодо вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд також враховує, що дія містобудівних умов та обмежень на даний час зупинена рішенням Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області від 17.10.2019 року, яке оскаржено в судовому порядку, відтак забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення не приведе до заподіяння шкоди інтересам держави у сфері містобудівної діяльності.

Суд також зазначає, що правомірність оскаржуваного рішення буде перевірена за наслідками розгляду по суті адміністративної справи про визнання його протиправним та скасування. Зупинення дії оскарженого рішення носить тимчасовий характер, не скасовує його, не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване на забезпечення виконання рішення суду у разі задоволення позову, недопущення настання негативних наслідків для позивача та збереження існуючого становища до винесення остаточного рішення у справі. При цьому такі заходи забезпечення адміністративного позову відповідають предмету адміністративного позову.

Рішенням Конституційного Суду України у справі №3-рп/2003р від 30.01.2003 року визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до ст.3 Конституції України та ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.

Однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, у тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відтак, враховуючи зміст спірних правовідносин, можливі наслідки невжиття заходів забезпечення позову, суд дійшов висновку, що заяву про забезпечення позову є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.7, 150, 151, 154, 167, 168, 240, 242, 243, 248 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №420/6244/19 задовольнити.

Зупинити дію рішення Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області від 17.10.2019 року про скасування дії містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , затверджених наказом Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради від 13.02.2018 року №01-07/30.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.256 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.293, 295 КАС України.

Суддя П.П. Марин