Справа № 120/1782/19-а
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2019-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 120/1782/19-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Крапівницька Н. Л.

Суддя-доповідач - Іваненко Т.В.

17 жовтня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Іваненко Т.В.

суддів: Сторчака В. Ю. Граб Л.С. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Зозуля К.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06 серпня 2019 року (місце ухвалення рішення - м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Вінницький обласний військовий комісаріат про визнання протиправним та скасування висновку, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
В травні 2019 року ОСОБА_1 , що діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати висновок у формі протоколу №28 від 01.03.2019 комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум в частині відмови в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 15.05.2018 внаслідок травми та захворювання пов`язаних із захистом Батьківщини;

- зобов`язати Міністерство оборони України, у місячний строк після набрання рішення законної сили повторно розглянути звернення ОСОБА_1 , що діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 щодо виплати одноразової грошової допомоги як членам сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни ОСОБА_3 .

В обґрунтування позовних вимог позивачка вказувала, що вона та її малолітній син є членами сім`ї померлого ветерана війни - ОСОБА_3 . Причиною інвалідності та смерті ОСОБА_3 , відповідно протоколу військово-лікарської комісії, є поранення, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у зоні бойових дій. Вважаючи, що разом із малолітнім сином ОСОБА_2 мають право на призначення одноразової грошової допомоги, як члени сім`ї померлого ветерана війни, позивачка звернулась до Міністерства оборони України із відповідною заявою, про призначення та виплату їм одноразової грошової допомоги. Однак, протоколом засідання комісії МОУ з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 28 від 01.03.2019 року, ОСОБА_1 та її малолітньому сину відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, у зв`язку із тим, що ОСОБА_3 на момент смерті не був військовослужбовцем, оскільки його виключено із списків частини.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 06 серпня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано пункт 4 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 28 від 01 березня 2019 року.

Зобов`язано Міністерство оборони України, у місячний строк після набрання рішення законної сили, та з урахуванням висновків суду, повторно розглянути звернення ОСОБА_1 , що діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , від 15 січня 2019 року, щодо виплати одноразової грошової допомоги як членам сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни ОСОБА_3 .

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального права, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апелянт вважає, що позивачці та її сину відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_3 від 17.05.2018 року смерть настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , а згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.02.2018 року №51 старшого солдата ОСОБА_3 виключено зі списків частини, тобто до дня смерті, оскільки на день смерті він не був військовослужбовцем з посиланням на ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яка передбачає виплату одноразової грошової допомоги у разі смерті військовослужбовців, а не осіб, звільнених зі служби.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив їх задовольнити.

Позивач та її представник в судовому засіданні заперечили щодо доводів апеляційної скарги.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату розгляду справи повідомлений належним чином.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 28.04.2016 року ОСОБА_3 уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України строком на три роки.

17.12.2016 року в ході виконання завдань в зоні проведення Антитерористичної операції ОСОБА_3 одержав опіки ІІІ А ступеню кистей обох рук, обличчя, бокової поверхні спини зліва, правої голені.

14.03.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено шлюб, зареєстрований Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Вінницькій області, актовий запис №464.

28.11.2017 року відповідно до довідки акта огляду медико - соціальної комісії серія 12 ААА №602621 від 28.11.2017 року ОСОБА_3 встановлено ІІ групу інвалідності.

Згідно витягу з наказу №51 від 20.02.2018 року ОСОБА_3 звільнено в запас наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по особовому складу) від 20.02.2018 року №34-РС за п. «б» (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби у запас) ч.8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», з 20.02.2018 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, з 21.02.2018 року виключеного з продовольчого забезпечення.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, актовий запис про смерть № 1450.

Протоколом №15 від 19.06.2018 року військово-лікарська комісія Центрального регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв зафіксовано, що травма, захворювання та причина смерті ОСОБА_3 пов`язана із захистом Батьківщини.

Як видно з копії свідоцтва про народження ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3 - ОСОБА_2 .

Згодом, ОСОБА_1 звернулась до Міністерства оборони України із заявою про призначення їй та її сину одноразової грошової допомоги як членам сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни.

На звернення ОСОБА_1 , протоколом №28 від 01.03.2019 року засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум у виплаті одноразової допомоги відмовлено.

Не погоджуючись із такою позицією суб`єкта владних повноважень, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав та прав свого малолітнього сина.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на членів сім`ї ОСОБА_3 розповсюджуються пільги та права, встановлені нормами Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а тому відповідач діяв не в межах повноважень, не в порядку та не в спосіб, передбачені чинним законодавством.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що дія цього Закону поширюється, зокрема, на членів сімей військовослужбовців, які померли.

Відповідно до ст.41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІ від 25.03.1992 виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно ст. 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Відтак, законодавством визначено перелік підстав, за наявності яких призначення і виплата відповідної одноразової грошової допомоги не здійснюються, разом з тим, жодна з цих обставин не була підставою для не прийняття висновку стосовно можливості виплати заявниці одноразової грошової допомоги.

Згідно пунктів 1, 2 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується, зокрема, у разі:

- загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби;

- смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби.

Аналіз наведених норм говорить про те, що допомога виплачується не тільки у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження, а й у разі смерті, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби не залежно від часу звільнення з військової служби.

Тож, апеляційний суд звертає увагу, що допомога у такому випадку призначається незалежно від того, чи була особа військовослужбовцем на час смерті.

Факт наявності статусу військовослужбовця на час смерті має значення лише у випадку загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження.

В постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 761/18099/15-а зазначено, що визначальним є той факт, що військовослужбовець під час або у зв`язку з виконанням ним обов`язків військової служби захворів, внаслідок чого помер. Допомога у такому випадку призначається незалежно від того, чи була особа військовослужбовцем на час смерті. Факт наявності статусу військовослужбовця на час смерті має значення лише у випадку загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження.

Таким чином на підставі викладеного колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що оскільки ОСОБА_3 з 2016 року проходив службу у Збройних Сил України, приймав участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської області, отримав травму (захворювання) пов`язане з проходженням служби та на момент смерті був інвалідом 2ї групи (причина інвалідності: поранення, ТАК пов`язане із захистом Батьківщини), можна зробити висновок, що на членів сім`ї ОСОБА_3 розповсюджуються пільги та права, встановлені нормами Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06 серпня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі 28 жовтня 2019 року.

Головуючий Іваненко Т.В.

Судді Сторчак В. Ю. Граб Л.С.