Справа № 560/1614/19
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1614/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Петричкович А.І.

Суддя-доповідач - Кузьменко Л.В.

15 жовтня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьменко Л.В.

суддів: Совгири Д. І. Франовської К.С. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Сербин І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 року (рішення ухвалене суддею Петричковичем А.І. в м.Хмельницький, повний текст судового рішення складено 26 липня 2019 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області про про визнання протиправними та скасування рішення, вимоги,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2019 ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом у якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДФС у Хмельницькій області № від 24.04.2019 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, згідно якого донараховано 74086,43 грн. єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та застосовані штрафні санкції в розмірі 7408,64 грн.;

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу ( недоїмки) ГУ ДФС у Хмельницькій області №Ф- від 24.04.2019 про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 74086,43 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що норми Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (в редакції, що діяла до 01.01.2018 р.) не вимагають від самозайнятої особи - приватного нотаріуса проводити обчислення суми єдиного внеску з середньомісячного чистого доходу, вирахуваного шляхом рівномірного розподілу річного чистого доходу на 12 місяців, тобто шляхом арифметичної дії. При визначенні бази для нарахування єдиного соціального внеску шляхом ділення річного чистого доходу на кількість календарних місяців, протягом яких він отриманий, будуть порушені вимоги пп. 2 п. 1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

З рішенням суду першої інстанції позивач не погодилась, подала апеляційну скаргу, в якій з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповноти з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що позивачем неправомірно розподілено між місяцями року отриману суму чистого оподатковуваного доходу, на який нараховується єдиний внесок, а саме з січня по листопад 2017 року включно у звіті про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску платником помісячно відображено базу нарахування єдиного внеску в розмірі 6000 грн., решту суми оподатковуваного доходу за 2017 рік в розмірі 380806,49 грн. відображено у грудні 2017 року, при цьому для визначення бази нарахування єдиного внеску платник застосував максимальну величину бази нарахування - 44050 грн. (25 x 1762 грн.) (прожитковий мінімум).

При цьому будь-яких первинних документів які б підтверджувані факт отримання чистого оподаткованого доходу позивачем в грудні 2017 р. в сумі 380806,49 грн. позивачем ні до перевірки, ні до позову не було надано, так як і не було надано жодних первинних документів на підтвердження факту отримання позивачем за період з січня по листопад 2017 р. чистого оподатковуваного доходу щомісячно у сумі 6000 грн. Відтак, позивачем занижено суму єдиного соціального внеску за 2017 рік у розмірі 74086,43 грн., тому податковим органом правомірно сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 24.04.2019 про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 74086,43 гривень. У зв`язку з чим просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

До розгляду справи по суті відповідачем до суду апеляційної інстанції подано клопотання про заміну належного відповідача на Головне управління ДПС у Хмельницькій області як належного відповідача у справі відповідно до Розпорядження КМУ від 21.08.2019 року №682-р. Протокольною ухвалою вищезазначене клопотання задоволено.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Судами встановлено та підтверджується матеріалами справи, що посадовими особами Головного управління ДФС у Хмельницькій області проведена документальна позапланова невиїзна перевірка самозайнятої особи - приватного нотаріуса ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2017р. по 31 грудня 2017 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2017 р. по 31 грудня 2017р.

За результатами перевірки контролюючим органом складено акт від 13.03.2019 № 0148/22-01-13-03/ НОМЕР_1 (далі - акт перевірки ) (арк. спр. 57-67).

Зі змісту акта перевірки вбачається, що контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем законодавства, зокрема, пункту 2 частини 1 ст.7, частини 5 ст.8 Закону України від 08.07.2010 №2464-Vl "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", що стало підставою для донарахування єдиного внеску на загальну суму 74086,43 грн. Так, згідно поданої податкової декларації про майновий стан та доходи за 2017 рік (від 26.04.2018р. №2910) чистий дохід становить 446806,49 грн. В порушення пункту 3 частини 5 розділу IV Інструкції №499 самозайнята особа ОСОБА_1 не здійснювала у 2017 році рівномірний розподіл чистого оподатковуваного доходу, зазначеного в декларації про майновий стан та доходи за 2017 рік, на кількість календарних місяців, в яких отримано дохід. З січня по листопад 2017 року включно позивачем відображено базу нарахування єдиного внеску в розмірі 6000 грн., решту суми оподатковуваного доходу за 2017 рік в розмірі 380806,49 грн. відображено у грудні 2017 року, при цьому у грудні 2017 року для визначення бази нарахування єдиного внеску платник застосував максимальну величину бази нарахування - 44050 грн.

В подальшому, на підставі акта перевірки ГУ ДФС у Хмельницькій області прийнято рішення № від 24.04.2019 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, згідно якого донараховано 74086,43 грн. єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та застосовано штрафні санкції в розмірі 7408,64 грн. (арк. спр. 68), а також вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 24.04.2019 про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 74086,43 грн. (арк. спр. 69).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, а також надаючи оцінку правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні спору, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до п.2, п.4 та п.5 ч.1 ст.1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №2464-VI ( в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №2464): єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - це максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює двадцяти п`яти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом, на яку нараховується єдиний внесок.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 4 Закону №2464 платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Частиною 8 ст.9 Закону №2464 визначено, що платники єдиного внеску, зазначені у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року. Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік.

Таким чином, приватні нотаріуси зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року, та звітним періодом для них є календарний рік.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.7 Закону №2464 єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

Згідно з ч.5 статті 8 Закону №2464, єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Тобто, сума доходу приватного нотаріуса, з якої розраховується єдиний внесок, має відповідати чистому доходу, заявленому в податковій декларації, яка подається фізичною особою, яка забезпечує себе роботою самостійно, до органів доходів і зборів за результатами календарного року.

Відповідно до пп.3 пункту 5 Розділу ІV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказу Міністерства фінансів України 20 квітня 2015 року №449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 28 березня 2016 року №393, далі - Інструкція №449), платники, визначені підпунктом 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції (особи, які провадять незалежну професійну діяльність, в тому числі нотаріальну), сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 01 травня наступного року на підставі даних річної податкової декларації. При цьому враховується кількість місяців, у яких отримано дохід (прибуток). Базою нарахування єдиного внеску є чистий оподатковуваний дохід (прибуток), зазначений у податковій декларації, поділений на кількість місяців, протягом яких він отриманий.

Відтак, позивач зобов`язаний був у 2017 році сплачувати єдиний внесок у порядку, визначеному Законом №2464 та Інструкцією №449.

Згідно податкової декларації про майновий стан і доходи від 26.04.2018, сума чистого оподатковуваного доходу позивача за 2017 рік складає 446806,49 грн. (арк. спр. 34).

Отже, у 2017 році кількість місяців, в яких було отримано позивачем дохід, складає 12 місяців, а у відповідності до п.п.3 п. 5 розділу IV Інструкції № 449, базою нарахування єдиного внеску буде чистий оподатковуваний дохід (прибуток), зазначений у податковій декларації, поділений на кількість місяців, протягом яких він отриманий.

Тобто, згідно вимог законодавства сума чистого оподатковуваного доходу за 2017 рік - 446806,49 грн. ділиться на 12 місяців, і відповідно отримана сума чистого щомісячного доходу складатиме 37233,87 грн., з якої сплачується єдиний внесок.

Перевіркою встановлено, що сума єдиного внеску щомісяця протягом 2017 року мала становити 8191,45 грн., та в цілому за 2017 рік - 98297,43 грн. Натомість, позивачем згідно звіту нараховано та сплачено за 2017 рік 24211 грн. єдиного внеску 110050,00 грн., різниця складає 74086,43 грн.

Таким чином, позивачем занижено єдиний соціальний внесок за 2017 рік на суму 74086,43 грн., тому відповідачем правомірно сформовано на вказану суму вимогу №Ф- від 24.04.2019.

Згідно з п.3 ч.11 ст.25 Закону №2464 за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску, тому рішення про застосування штрафних санкцій № від 24.04.2019 в сумі 7408,64 грн. (10% від 74086,43 грн.), також є правомірним.

Щодо доводів скаржника про те, що обов`язок ділити дохід, отриманий за рік в рівних частинах на кількість місяців у яких такий дохід отримано, для визначення доходу, на який нараховується єдиний внесок, нормами чинного законодавства не передбачений (як вказано у постановах Верховного суду від 05.03.2019 по справі №807/216/16 та від 19.02.2019 у справі № 825/809/16 на які покликається позивач), колегія суддів зазначає таке. На час виникнення спірних правовідносин уже була чинною Інструкція №449, положеннями якої визначено, що базою нарахування єдиного внеску є чистий оподатковуваний дохід (прибуток), зазначений у податковій декларації, поділений на кількість місяців, протягом яких він отриманий. У вказаних позивачем постановах Верховного Суду предметом спору є правовідносини, які склались до прийняття Інструкції №449, а тому правове регулювання у таких було відмінним.

Вказане підтверджується також правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 04.12.2018 у справі №823/1996/16, де суд касаційної інстанції вказав про безпідставність застосування Інструкції №449 до періоду 2013-2015 років, оскільки Інструкція №499 в цей період часу ще не діяла, виходячи із дії норми права у часі.

У постанові Верховного Суду від 14.02.2018 по справі №820/2415/17 зазначено про правомірність визначення бази нарахування єдиного внеску із розміру чистого оподатковуваного доходу, поділеного на кількість місяців, у яких такий дохід був отриманий.

Щодо доводів позивача про те, що при визначенні бази для нарахування єдиного соціального внеску шляхом ділення річного чистого доходу на кількість календарних місяців, протягом яких він отриманий, будуть порушені вимоги пп. 2 п. 1 ст. 7 Закону №2464, колегія суддів зазначає, що вказана нома стосується бази нарахування єдиного внеску для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, і такою базою оподаткування є сума доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. Тобто, вказана норма визначає розмір мінімального страхового внеску для цієї категорії платників, а не порядку нарахування і сплати єдиного внеску, який врегульовано Інструкцією №499.

Таким чином, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції правильним є висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст.329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Постанова суду складена в повному обсязі 23 жовтня 2019 року.

Головуючий Кузьменко Л.В.

Судді Совгира Д. І. Франовська К.С.