Справа № 1.380.2019.004274
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2019-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.004274
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мартинюка В.Я.

секретар судових засідань Жовковська Ю.В.

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представників

від позивача Ільницький М.М.,

від відповідача Кіх О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головне управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання бездіяльності протиправною, яка виразилась у не включенні до вислуги років для призначення пенсії у календарному обчисленні стажу роботи в органах Державної податкової служби з 02.09.1996 року по 25.02.2000 року; зобов`язання зарахувати до вислуги років для призначення пенсії у календарному обчисленні стажу роботи в органах Державної податкової служби з 02.09.1996 року по 25.02.2000 року і внести відповідні зміни в розрахунок щодо вислуги років для призначення пенсі, внести зміни до наказу начальника ГУ ДФС у Львівській області від 12.07.2019 року за №330-о про звільнення та внести зміни до подання для призначення пенсії за вислугу років, а також перерахувати та виплатити різницю грошової допомоги відповідно до п.10 постанови КМ України від 17.07.1992 року за №393, зі змінами та доповненнями, з врахуванням вислуги років; стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн. 00 коп.

Позивач свої вимоги аргументує тим, що він в період з 02.09.1996 року по 25.02.2000 року працював в органах Державної податкової служби України на посадах державного службовця. Крім того, 02.09.1996 року позивач прийняв Присягу державного службовця, а 28.08.1998 року йому було присвоєно спеціальне звання «Інспектор податкової служби ІІІ го рангу». Попри це, при звільненні позивача до вислуги років для призначення пенсії стаж роботи у Державній податковій службі у вищезазначений період зарахований не був. Відтак, на думку позивача, Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачені гарантії щодо формування вислуги років, необхідної для призначення та нарахування пенсії. Реалізація зазначеної гарантії не повинна залежати від невиконання державними органами покладених на них обов`язків, зокрема, щодо створення та затвердження списку посад.

Позивач та його представник вимоги підтримали, просять їх задоволити.

Відповідач у відзиві на позов зазначає, що вислуга позивача на день звільнення становить 19 років 04 місяці 17 днів та станом на теперішній час перелік посад центральним органом виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сфері виконання державної фінансової політики не затверджений, у зв`язку з чим відсутні підстави для зарахування стажу роботи в органах ДПА для призначення пенсії по вислузі років. Також, відповідач зазначає, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.09.1997 року за №503 р до категорії посад державних службовців були включені посади працівників ДПА, які не мають спеціальних звань. А тому, на думку відповідача, посади, які займав позивач, не віднесено до категорії посад державних службовців на підставі наведеного розпорядження і тому державна служба в ДПІ у Сокальському районі не включаються до стажу служби у податковій поліції. Щодо вимог про перерахунок та виплату різниці грошової допомоги, то такі є похідними, а тому їх задоволення залежить від задоволення основної вимоги.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечила з викладених підстав, просить у його задоволенні відмовити.

Ухвалою суду від 27.08.2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою суду від 01.10.2019 року, занесеною у протокол судового засідання, закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду.

Судом, у відповідності до ст.52 КАС України, допущено заміну відповідача на його процесуального правонаступника Головне управління ДПС у Львівській області.

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, судом встановлено таке.

Наказом Головного управління ДФС у Львівській області від 12.07.2019 року за №330-о, звільнено з податкової міліції у відставку із зняттям з військового обліку за пунктом 65 підпунктом «а» (за віком) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ підполковника податкової міліції ОСОБА_1 (Т-994118), старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ третього відділу оперативного управління Головного управління ДФС у Львівській області, з 15.07.2019 року. Вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні становить: 19 років 04 місяці 17 днів, страховий стаж: 08 років 04 місяці 20 днів, загальний страховий стаж: 27 років 09 місяців 07 днів, пільгова вислуга років: 01 рік 01 місяць 06 днів.

ОСОБА_1 15.07.2019 року звернувся із заявою до Головного управління ДФС у Львівській області в якій просив зарахувати йому до вислуги років для призначення пенсії період роботи на посадах державного службовця в органах державної податкової служби з 02.09.1996 року по 25.02.2000 року.

Головне управління ДФС у Львівській області листом від 23.07.2019 року за №36477/10/04.1-05 від 23.07.2019 року повідомило позивача, що станом на теперішній час перелік посад центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання державної фінансової політики не затверджений. Відповідно, до вислуги років для призначення пенсії, йому не зараховано час роботи в органах державної податкової служби.

Не погоджуючись із вищенаведеним рішенням, позивач звернувся з позовом до адміністративного суду.

Спірні правовідносини виникли у зв`язку із відмовою зарахувати позивачу до вислуги років для призначення йому пенсії період роботи на посадах державного службовця в органах державної податкової служби з 02.09.1996 року по 25.02.2000 року.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 pоку за №2262-XII, з наступними змінами та доповненнями, особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Як передбачено п.«б» ч.1 ст.1-2 даного Закону, право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Згідно з ч.2 ст.2 цього Закону, військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Аналогічні норми закріплені в абзац.12 п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року за №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей».

Пунктом «и» ч.1 ст.17 вказаного Закону встановлено, що особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д" статті 1 2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу в органи і військові формування Служби безпеки України, Управління державної охорони України, органи внутрішніх справ, Національну поліцію, державну пожежну охорону, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України, органи і підрозділи цивільного захисту, податкову міліцію або Державну кримінально-виконавчу службу України на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, затверджуваними відповідно Службою безпеки України, Управлінням державної охорони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання кримінальних покарань, цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки, державної фінансової політики, а також у разі переходу на службу до Служби судової охорони на посади середнього і вищого складу згідно з переліком посад, що затверджується Головою Служби судової охорони.

Судом під час судового розгляду встановлено, що, як вбачається з трудової книжки позивача, такий з 02.09.1996 року по 25.02.2000 року працював на посадах Державної податкової адміністрації у Львівській області, зокрема:

з 02.09.1996 року - на посаді старшого державного податкового ревізора-інспектора відділу аудиту фізичних осіб ДПІ у Сокальському районі Львівської області, з якої 26.11.1996 року переведений на посаду старшого державного податкового ревізора-інспектора відділу аудиту фізичних осіб ДПА у Сокальському районі Львівської області (у зв`язку з ліквідацією ДПІ у Сокальському районі Львівської області та утворенням ДПА у Сокальському районі Львівської області);

з 07.10.1999 року - на посаді старшого державного податкового ревізора-інспектора відділу документальних перевірок юридичних осіб ДПІ у Сокальському районі Львівської області;

з 04.01.2000 року - на посаді старшого державного податкового ревізора-інспектора відділу примусового стягнення податків і зборів ДПІ у Сокальському районі Львівської області;

з 01.02.2000 року - на посаді старшого державного податкового ревізора-інспектора відділу документальних перевірок юридичних осіб тієї ж ДПІ, з якої був звільнений 25.02.2000 року в зв`язку з переходом на роботу до органів податкової міліції ДПА у Львівській області.

Також, ОСОБА_1 02.09.1996 року було прийнято Присягу державного службовця, а 28.08.1998 року йому присвоєно спеціальне звання інспектор податкової служби ІІІ рангу.

Наведені обставини дають підстави суду вважати, що позивач в період з 02.09.1996 року по 25.02.2000 року працював в державному органі, а тому, у відповідності до вимог п.«и» ч.1 ст.17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», час роботи на вказаних посадах підлягає зарахуванню до вислуги років для призначення пенсії.

При цьому, суд, при вирішенні даного спору керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч.1 ст.6 КАС України).

Як передбачено ч.2 ст.6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 22.06.2004 року у справі «Броньовський проти Польщі» (заява №31443/16) зазначив, що принцип верховенства права зобов`язує державу поважати і застосовувати запроваджені нею закони, створюючи правові й практичні умови для втілення їх в життя.

Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено для осіб начальницького складу податкової міліції гарантії формування вислуги років, необхідної для призначення та нарахування пенсії. Реалізація зазначеної гарантії не повинна залежати від невиконання державними органами покладених на них обов`язків, зокрема, щодо створення та затвердження списку посад.

Правовідносини, що виникають в процесі реалізації права на встановлену державою гарантію для осіб начальницького складу податкової міліції як складової їхнього правового статусу, будуються на принципі юридичної визначеності.

Зазначений принцип не дозволяє державі посилатися на відсутність певного нормативного акта, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах. Як свідчить позиція Європейського Суду у справі Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office) принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов`язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності.

З огляду на викладене, суд не приймає до уваги посилання відповідача на відсутність затвердженого переліку посад, як на підставу відмови позивачеві у зарахуванні до вислуги років для призначення пенсії часу попередньої роботи в державних органах - державних податкових інспекціях, що є наслідком визнання судом протиправної бездіяльності відповідача щодо не зарахування позивачу до вислуги років для призначення пенсії стажу роботи в державних органах, а також є наслідком зобов`язання судом відповідача зарахувати позивачу до вислуги років для призначення пенсії стаж роботи в органах Державної податкової служби.

При цьому, судом не беруться до уваги посилання позивача на положення постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.1998 року за №1716 «Про проходження служби особами начальницького складу податкової міліції та обчислення їм вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги», яка регулює обчислення вислуги років як особливого виду спеціального стажу з яким, на думку відповідача, законодавець пов`язує пільгове пенсійне забезпечення, оскільки пункт «и» ч.1 ст.17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» регулює правовідносини щодо зарахування особі вислуги років для призначення пенсії, а не вислуги років за період служби в податковій міліції (органах податкової поліції).

Також, безпідставними є посилання відповідача на практику Верховного Суду, викладену у постанові від 15.07.2019 року у справі №813/1807/15, оскільки позивач у цій справі не є звільненим та не досяг пенсійного віку.

В даному ж випадку, судом досліджуються обставини зарахування часу роботи позивача на посадах в державному органі (Державній податковій службі) до вислуги років для призначення пенсії після звільнення та за умови досягнення пенсійного віку.

Відповідно до абзац.2 п.10 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року за №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей», військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

З огляду на встановлені судом вище обставини - протиправного не включення ОСОБА_1 часу його роботи з 02.09.1996 року по 25.02.2000 року на посадах Державної податкової адміністрації у Львівській області до вислуги років для призначення пенсії, суд вважає підставними та обґрунтованими вимоги перерахувати та виплатити різницю грошової допомоги з врахуванням встановленої судом вислуги років.

У відповідності до п.3 і п.8 ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії та пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Що стосується судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу, то такі, у відповідності до вимог ст.139 КАС України, підлягають стягненню на користь позивача, оскільки підтверджуються наявними в матеріалах справи договором про надання правової допомоги від 14.08.2019 року, описом робіт (наданих послуг), квитанцією до прибуткового касового ордеру №32 від 14.08.2019 року на суму 5000 грн. 00 коп., ордером серії ЛВ №139145, свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю №651 від 21.05.2012 року.

Судові витрати у формі судового збору не належить стягувати зі сторін.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, яка виразилась у не включенні ОСОБА_1 до вислуги років для призначення пенсії у календарному обчисленні стажу роботи в органах Державної податкової служби з 02.09.1996 року по 25.02.2000 року.

Зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років для призначення пенсії у календарному обчисленні стажу роботи в органах Державної податкової служби з 02.09.1996 року по 25.02.2000 року і внести відповідні зміни в розрахунок щодо вислуги років ОСОБА_1 для призначення пенсії, внести зміни до наказу начальника Головного управління ДФС у Львівській області від 12.07.2019 року за №330-о про звільнення ОСОБА_1 та внести зміни до подання для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, а також перерахувати та виплатити різницю грошової допомоги відповідно до п.10 постанови КМ України від 17.07.1992 року за №393, зі змінами та доповненнями, з врахуванням вислуги років.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (, м.Львів, вул.Стрийська, 35) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 25 жовтня 2019 року.

Суддя В.Я.Мартинюк