Справа № 640/5633/19
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2019-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

24 жовтня 2019 року

Київ

справа №640/5633/19

адміністративне провадження №К/9901/29014/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Рибачука А.І.

суддів: Мороз Л.Л., Бучик А.Ю.,

перевіривши касаційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.06.2019, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.06.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.09.2019 у справі №640/5633/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія САРМАТ» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання недійсними та скасування приписів, визнання недійсними та скасування постанов, -

УСТАНОВИВ:

21.10.2019 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Державної архітектурно-будівельної інспекції України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.06.2019, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.06.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.09.2019 у справі №640/5633/19.

Предметом оскарження у даній справі є дії відповідача щодо винесення приписів та постанов про накладення штрафів на загальну суму 121023,00 грн.

З касаційної скарги та Єдиного державного реєстру судових рішень видно, що ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.06.2019 задоволено заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову.

Також 27.06.2019 суд першої інстанції виніс рішення про часткове задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія САРМАТ».

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.09.2019 зазначені ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.06.2019 та рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.06.2019 залишено без змін.

Щодо оскарження ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.06.2019 колегія суддів зазначає наступне.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що відповідачем проведена позапланова перевірка щодо дотримання суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил за результатами якої було винесено оскаржувані приписи та постанови про накладення штрафів.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про те, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії постанов про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності та приписів може істотно ускладнити чи навіть унеможливити виконання рішення суду та ефективний захист і поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що забезпечення позову шляхом зупинення дії постанов про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності та приписів не порушуватиме прав та інтересів Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві, а також будь-яких третіх осіб, а натомість становитиме необхідний, співмірний та достатній рівень балансу інтересів сторін до набрання судовим рішенням законної сили.

Частиною першою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частиною першою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною другою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Аналіз доводів касаційної скарги не дає підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій згаданих вище норм права.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Виходячи з того, що правильне застосовування судами першої та апеляційної інстанції норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а касаційна скарга не спростовує наведеного, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.06.2019 слід відмовити.

Щодо оскарження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.06.2019 колегія суддів звертає увагу на наступне.

Частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

За визначенням пункту 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративною справою незначної складності (малозначною справою) є адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо, не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Відповідно до частини четвертої статті 12 КАС України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

Згідно з пунктом 10 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

У даній справі, суд першої інстанції, врахувавши вимоги частин третьої та четвертої статті 257 КАС України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. За предметом спору дана справа не належить до тих, які повинні розглядатися виключно за правилами загального позовного провадження.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що вищезгадану касаційну скаргу подано на судові рішення у справі незначної складності.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України судові рішення у справах незначної складності не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

У касаційній скарзі скаржник не навів обставин, передбачених у пункті 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Верховний Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у малозначних справах залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".

Зазначене узгоджується з Рекомендаціями № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумачення закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.

Зазначене дає підстави вважати, що за поданою касаційною скаргою оскаржено судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження в частині оскарження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.06.2019 слід відмовити.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 12, 257, 328, 333, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної архітектурно-будівельної інспекції України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.06.2019, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.06.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.09.2019 у справі №640/5633/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія САРМАТ» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання недійсними та скасування приписів, визнання недійсними та скасування постанов.

Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

........................

........................

........................

А.І. Рибачук

Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик,

Судді Верховного Суду