Справа № 336/5909/19
Суддя: Зарютін П. В.
Дата ухвалення: 2019-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАІНИ

Справа№336/5909/19

Пр. 2-а/336/149/2019

24 жовтня 2019 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді: Зарютіна П.В., за участі секретарки судового засідання: Чернишової І.В., розглянув у м.Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Бикової Алли Станіславівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, без повідомлення сторін, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка 16.09.2019 звернулась до суду із позовом, просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 03.09.2019 серії ЕАВ №1484859, винесену відповідачкою, про накладення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, у сумі 255,00 гривень, закрити провадження у справі.

За змістом позову, 03.09.2019 о 21-53 відповідачкою винесено оскаржувану постанову у зв`язку із невиконанням ОСОБА_1 вимог дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», здійснення зупинки в зоні дії знаку 5.41.1 «Пункт зупинки автобусу», та порушення п. 8.4 (в) ПДР (порушення вимог заборонних знаків).

Підтверджує, що у вказаний у постанові час дійсно керувала транспортним засобом ЗАЗ 1102 НОМЕР_3 , проте, після проїзду перехрестя по пр. Моторобудівників та вул. Брюллова у напрямку Шевченківської районної адміністрації вийшов з ладу двигун, й після перебоїв у його роботі вона здійснила зупинку транспортного засобу. Враховуючи незначний водійський стаж, позивачка розгубилась, проте, майже відразу увімкнула аварійну сигналізацію, оскільки зупинка була вимушена. До транспортного засобу відразу підійшов інспектор поліції, тому вона була позбавлена можливості вийти з нього та виконати вимоги п. 9.10, 9.11 ПДР, встановити знак аварійної зупинки. Із врахуванням несправностей у роботі двигуна ОСОБА_1 на місце зупинки викликала евакуатор.

Наголошує, що діяла відповідно до п.2.14, 12.3 ПДА, проте, дійсні обставини та причини зупинки не були предметом розгляду інспектора поліції під час винесення оскаржуваної постанови, не вислухані її клопотання та пояснення, чим порушено вимоги ст. 7, 33, 245, 279 КУпАП. Крім того, позивач вважає, що діяла у стані крайньої необхідності, що за вимогами ст. 17-18 КУпАП виключає її притягнення до адміністративної відповідальності. Відповідно, вважає накладення адміністративного стягнення безпідставним та незаконним. З підстав, передбачених ст. 288 КУпАП, позивачка просить задовольнити позовну заяву.

Ухвалою суду від 25.09.2019 поновлено строк позивачці на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, визначено дату, час і місце проведення судового розгляду, визначено відповідачу строк - до початку судового засідання - для подання відзиву на позов.

Відповідач не скористався своїм правом, врегульованим ч.4 ст. 159, ч.1 ст. 261 КАС України, відзиву на позов не подав, поважних причин його неподання не повідомив. Заяв по суті справи та клопотань до матеріалів справи не надходило. Інших процесуальних дій у справі судом вчинено не було за відсутності відповідних заяв та клопотань.

Відповідно до ч.1 ст. 262 КАС України, розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

За змістом ч.4 ст. 229 КАС України, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву, всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані позивачкою письмові докази, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Як врегульовано ч.2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як передбачено ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Ця норма розповсюджується й на справи про адміністративні правопорушення.

Ст. 280 КУпАП закріплено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Позивачка обґрунтовує свої вимоги тим, що скоїла адміністративного правопорушення, порушивши вимоги дорожніх знаків 3.34, 5.41.1, за що передбачено відповідальність відповідно до ч.1 ст. 122 КУпАП, проте, діяла у відповідності до правил дорожнього руху (п.2.14, 12.3) внаслідок пошкоджень у роботі двигуна її транспортного засобу, на якому ОСОБА_1 здійснювала рух, зауважуючи на порушенні інспектором поліції вимог чинного законодавства, необґрунтованості та незаконності оскаржуваної постанови.

У відповідності до ч.ч. 2, 4-5 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У цьому випадку уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Доказів складення протоколу відповідно до ст. 256 КУпАП під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення, оскільки позивач оспорював порушення, відповідачем суду не надано.

Згідно з ст. 222 КУпАП, правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, відноситься до компетенції Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За нормою п.8, 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. Поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Так, судом встановлено, що постановою серії ЕАВ№1484859 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 03.09.2019, винесеною інспектором 4 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області капралом поліції Биковою А.С., - ОСОБА_1 , яка керувала автомобілем марки ЗАЗ 1102, д/н НОМЕР_3 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, у виді штрафу у сумі 255,00 грн.

Відповідно до вказаної постанови, 03.09.2019 о 21:42:05 в м.Запоріжжі по вул. Моторобудівників, буд.59, водій, керуючи ТЗ, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», здійснив зупинку в зоні дії знаку, та не виконав вимогу дорожнього знаку 5.41.1 «Пункт зупинки автобуса» та здійснив зупинку в зоні дії цього знаку, чим порушив п. 8.4 (в) ПДР - порушення вимог заборонних знаків. ОСОБА_1 від підпису у постанові відмовилась.

Згідно з п. 8.4 (в) ПДР, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 №1306, дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи, зокрема, заборонні знаки, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Відповідно до п. 3.34 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 №1306, дорожній знак «Зупинку заборонено» передбачає, що забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу). П. 5.41.1 визначає дорожній знак «Пункт зупинки автобуса», який позначає початок посадкового майданчика автобуса. За межами населених пунктів знак може бути встановлений на павільйоні з боку прибуття маршрутних транспортних засобів.

Згідно з п. 2.14 (д, е) Правил дорожнього руху, водій має право: оскаржити дії поліцейського в разі порушення ним законодавства; відступати від вимог законодавства в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян. Крім того, за змістом п. 12.3 Правил дорожнього руху, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Ч.1 ст.122 КУпАП передбачає, зокрема, адміністративну відповідальність за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

На позивачку накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 15-ти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає санкції статті. Штрафні бали, які можуть бути накладені за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, відповідно до норми ст.27-1 КУпАП є стягненням, що накладається на громадян за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, установлені цим Кодексом. Тобто, розмір та вид стягнення обрано вірно.

Ст.251 КУпАП наведено перелік доказів справі про адміністративне правопорушення, якими є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ч.1 ст.9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З пояснень позивачки в позовній заяві видно та підтверджено належними письмовими доказами, що 03.09.2019 нею здійснено сплату за транспортні послуги для автомобіля д.н. НОМЕР_3 , у сумі 800,00 гривень (товарний чек №02-55) ПП ОСОБА_2 . Відповідно до акту №02-55 здачі-прийняття робіт від 03.09.2019, укладеного між ПП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , евакуатором МАН здійснено транспортування автомобілю ЗАЗ 1102, д.н. НОМЕР_3 від Моторобудівників до вул. Панфьорова, буд.214 (адреса реєстрації позивачки згідно з матеріалами справи).

Наведені обставини свідчать про те, що порушення правил дорожнього руху дійсно відбулося з технічних причин внаслідок несправності транспортного засобу, внаслідок чого, ОСОБА_1 правомірно діяла у відповідності до п. 2.14 (е), 12.3 Правил дорожнього руху, зупинивши транспортний засіб для усунення небезпеки руху.

За нормою ст. 17, 18 КУпАП, особа, яка діяла, зокрема, в стані крайньої необхідності, не підлягає адміністративній відповідальності. Не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Докази суду надають учасники справи. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

При цьому, оскаржувана постанова є предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин, вказаних в ній. Проте, відповідачем в порушення вимог ст.77 КАС України не надано жодного доказу на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови.

Тому суд, враховуючи презумпцію невинуватості, закріплену КУпАП та Конституцією України, виходить з того, що показання позивачки з приводу конкретних обставин її дій на дорозі не спростовані і відповідають дійсності.

За змістом ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, в разі вчинення дії особою в стані крайньої необхідності, що, в свою чергу, згідно зі ст. 284 КУпАП, є підставою для закриття справи.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про те, що відповідачем не доведена суду правомірність прийнятого ним рішення, відповідно, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП, - закриттю з підстави, встановленої п.4 ч.1 ст. 247 КУпАП. Тому суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

За змістом ч.4 ст. 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 12, 72-79, 132, 139, 143, 159, 205, 229, 241-246, 257, 262, 269-272, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Бикової Алли Станіславівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, - задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАВ№1484859 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 03.09.2019, винесену інспектором 4 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області капралом поліції Биковою Аллою Станіславівною відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, та застосування адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 гривень на користь держави.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, - закрити внаслідок вчинення ОСОБА_1 дії в стані крайньої необхідності.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Департамента патрульної поліції (місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, код за ) на користь державного бюджету судові витрати по сплаті судового збору у сумі 768,40 гривень (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок).

Реквізити сторін: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП не відомий.

Інспектор 4 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції капрал поліції Бикова Алла Станіславівна, адреса за місцем проходження служби: вул. Перемоги, буд.96, м.Запоріжжя, РНОКПП не відомий .

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на судове рішення, із врахуванням п. 15.5 Перехідних положень КАС України, може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя.

Копію рішення суду невідкладно надіслати учасникам справи.

Повний текст рішення суду складено та підписано 24.10.2019.

Суддя П.В. Зарютін