Справа № 300/1754/19
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2019-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2019 р. справа № 300/1754/19

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Остап`юка С.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) за № Ф-139115-55у від 11.02.2019, -

ВСТАНОВИВ:

20.08.2019 ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) за № Ф-139115-55у від 11.02.2019 на суму 9 828, 72 гривень.

27.08.2019 ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Одночасно, із поданням даного адміністративного позову ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову.

27.08.2019 ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду клопотання про забезпечення позову задоволено, зупинено стягнення на підставі виконавчого документа вимоги Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області про сплату боргу (недоїмки) за № Ф-139115-55у від 11.02.2019, до набрання судовим рішенням в даній справі законної сили.

Позивач заявлені позовні вимоги щодо предмета спору обґрунтовує тим, що Головне управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області вимогу про сплату боргу (недоїмки) за № Ф-139115-55у від 11.02.2019 не направило за адресою місця проживання позивача, тому оскаржувана вимога вважається неврученою та є неузгодженою.

Представник Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області направив відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову, в якому позовних вимог не визнав, просив в задоволенні позову відмовити на тій підставі, що оскаржувану вимогу направлено відповідачем за адресою позивача, внесеною в реєстраційних даних: АДРЕСА_1 .

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників, дослідивши докази і письмові пояснення, викладених у заявах по суті справи, зазначає наступне.

Олейняш ОСОБА_2 перебуває на обліку у Головному управлінні Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області як фізична особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність адвокат, що підтверджується копією витягу з реєстраційної картки платника.

11.02.2019 Головним управлінням Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-139115-55у, якою зобов`язано позивача сплати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 9 828, 72 гривень.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Адвокатська діяльність незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту (пункт 2 частини 1 статті 1 Закону).

Згідно з частиною 3 статті 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Частиною 1статті 13 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою.

Відповідно до підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України самозайнята особа платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (надалі єдиний внесок) визначено як консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Згідно з пунктом 65.2 статі 65 Податкового кодексу України облік самозайнятих осіб здійснюється шляхом внесення до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків записів про державну реєстрацію або припинення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності, перереєстрацію, постановку на облік, зняття з обліку, внесення змін стосовно самозайнятої особи, а також вчинення інших дій, які передбачені Порядком обліку платників податків, зборів.

Для взяття на облік фізичної особи, яка має намір провадити незалежну професійну діяльність, така особа повинна подати заяву та документи особисто (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) або через уповноважену особу до контролюючого органу за місцем постійного проживання (пункт 65.3 статі 65 Податкового кодексу України).

Пунктом 178.1 статті 178 Податкового кодексу України визначено, що особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов`язані стати на облік у контролюючих органах за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати довідку про взяття на облік згідно із статтею 65 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 5 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» взяття на облік платників єдиного внеску, зазначених у пунктах 4, 5, 5-1, 15 та 16 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів з внесенням відповідних відомостей до реєстру застрахованих осіб.

Пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначено, що платник єдиного внеску зобов`язаний, серед іншого, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Відповідно до пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу: здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків (підпункт 19-1.1.1); контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів (підпункт 19-1.1.2); здійснюють погашення податкового боргу, стягнення своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів (підпункт 19-1.1.22).

Згідно із пунктом 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право: стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску (підпункт 20.1.19).

Відповідно до пункту 41.2 статті 41 Податкового кодексу України органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

Стаття 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначає заходи впливу та стягнення.

Рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами (частина 1 статті 25 Закону).

Відповідно до частини 4 статті 25 даного Закону орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

У разі несплати частини суми страхових внесків, що сплачується за рахунок коштів державного бюджету відповідно до Закону України "Про державну підтримку сільського господарства України" , орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної податкової і митної політики, інформує про це платників єдиного внеску.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Порядок узгодження сум недоїмки з єдиного внеску встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

Порядок, строки та процедура оскарження вимоги про сплату єдиного внеску поширюються на оскарження рішень органу доходів і зборів щодо нарахування пені та застосування штрафів.

При цьому, відповідно до пункту 6 статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» недоїмка сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та інших нормативно-правових актів, наказом Міністерства фінансів України за № 1162 від 24.11.2014 затверджено Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі Порядок).

Цим Порядком визначаються питання взяття на облік, внесення змін до облікових даних та зняття з обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - платники єдиного внеску) у територіальних органах Державної фіскальної служби України (далі - фіскальні органи), надання фіскальним органам відомостей про клас професійного ризику виробництва Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (далі - Фонд соціального страхування від нещасних випадків), надання Пенсійному фонду України та фондам загальнообов`язкового державного соціального страхування даних про взяття/зняття з обліку платників єдиного внеску (пункт 2 розділу І Порядку).

Порядок поширюється на платників єдиного внеску, зазначених у пунктах 1, 4 та 5 частини першої статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (пункт 3 розділу І Порядку).

Розділ ІІІ Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначає взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

Взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», контролюючим органом здійснюється за місцезнаходженням чи місцем проживання у день отримання від них заяви про взяття на облік платника єдиного внеску за формою № 1-ЄСВ згідно з додатком 1, заяви про взяття на облік платника єдиного внеску (члена фермерського господарства) за формою № 12-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку (пункт 1 розділу ІІІ Порядку).

Пунктом 4 розділу ІІІ Порядку встановлено, що у разі зміни найменування, прізвища, імені чи по батькові платника єдиного внеску, організаційно-правової форми, місцезнаходження, місця проживання, основного виду діяльності платник єдиного внеску зобов`язаний у десятиденний строк з дня виникнення відповідних змін подати до контролюючого органу заяву за формою № 1-ЄСВ з приміткою "Зміни" або за формою № 12-ЄСВ з приміткою "Зміни". До заяви додаються завірені копії документів, що зазнали змін.

У разі зміни місцезнаходження (місця проживання) платника, пов`язаної зі зміною адміністративно-територіальної одиниці, до дати спливу одного місяця з дня отримання заяви та підтвердних документів про зміну місцезнаходження (місця проживання) платника до реєстру страхувальників вноситься запис про переведення на облік такого платника до контролюючого органу, що відповідає новому місцезнаходженню (місцю проживання).

Згідно з пунктом 65.5 статті 65 Податкового кодексу України самозайняті особи зобов`язані подавати до контролюючих органів за місцем свого обліку відомості про зміну облікових даних протягом місяця з дня виникнення таких змін.

Відповідно до статей 4, 6, 7, 8, 10, 12, 25, пунктів 9-2 - 9-5 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", підпункту 5 пункту 4 Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 375, наказом Міністерства фінансів України за №449 від 20.04.2015 затверджено Інструкцію про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі Інструкція).

Ця Інструкція визначає процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів.

Пунктом 4 розділу VІ Інструкції встановлено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається належним чином надісланою (врученою), якщо вона надіслана на адресу (місцезнаходження юридичної особи або його відокремленого підрозділу, місце проживання або останнього відомого місця перебування фізичної особи) платника єдиного внеску рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику єдиного внеску або його законному чи уповноваженому представникові.

При формуванні вимоги про сплату боргу (недоїмки) їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: перша частина - літера "Ю" (вимога до юридичної особи) або "Ф" (вимога до фізичної особи), друга частина - порядковий номер, третя частина - літера "У" (узгоджена вимога).

В третій частині літера "У" (інформація щодо узгодження вимоги) проставляється у разі надсилання: платнику узгодженої вимоги внаслідок процедури оскарження.

Враховуючи встановлені обставини справи та аналіз вказаних норм права, суд зазначає, що облік самозайнятих осіб здійснюється шляхом внесення до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків записів про державну реєстрацію незалежної професійної діяльності постановку на облік, зняття з обліку, внесення змін стосовно самозайнятої особи, а також вчинення інших дій.

Взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», контролюючим органом здійснюється за місцезнаходженням чи місцем проживання у день отримання від них заяви про взяття на облік платника єдиного внеску.

У разі зміни місцезнаходження, місця проживання, платник єдиного внеску зобов`язаний у десятиденний строк з дня виникнення відповідних змін подати до контролюючого органу відповідну заяву. Самозайняті особи зобов`язані подавати до контролюючих органів за місцем свого обліку відомості про зміну облікових даних протягом місяця з дня виникнення таких змін.

Підставами звернення позивача з даним адміністративним позовом, є не направлення відповідачем оскаржуваної вимоги за адресою місця проживання позивача, у зв`язку із чим вимога про сплату боргу (недоїмки) за № Ф-139115-55у від 11.02.2019 є неузгодженою.

Суд встановив, що до реєстраційних даних позивача про його реєстрацію платником єдиного внеску внесено адресу: вулиця Шевченка, будинок АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 - АДРЕСА_1 . Оскільки, позивач не повідомляв відповідача про зміну місцезнаходження (місцепроживання), тому саме за цією адресою відповідач направив позивачу оскаржувану вимогу про сплату боргу рекомендованим лисом з повідомленням про вручення.

Як наслідок, відповідно до пункту 4 розділу VІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, вимога про сплату боргу (недоїмки) за №Ф-139115-55у від 11.02.2019 вважається належним чином надісланою (врученою), оскільки вказана вимога надіслана на адресу останнього відомого місця перебування позивача, рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Суд зазначає, що в оскаржуваній позивачем вимозі за №Ф-139115-55у від 11.02.2019 про сплату боргу в частині третій порядкового номеру наявна літера «У», яка підтверджує, що вказана вимог є узгодженою.

Враховуючи, що виключними підставами звернення позивача з даним адміністративним позовом, є не направлення відповідачем оскаржуваної вимоги за адресою місця проживання позивача, яку позивач вважає неузгодженою, а суд таких обставин не встановив, та враховуючи, що позивач інших обґрунтувань щодо протиправності визначення суми заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування чи прийняття відповідачем оскаржуваної вимоги, не навів, тому суд робить висновок про відсутність підстав для скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) за №Ф-139115-55у від 11.02.2019.

За таких обставин, суд вважає вимоги позивача необґрунтованими, тому в задоволенні позову відмовити.

Судові витрати, які підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.08.2019 зупинено стягнення на підставі виконавчого документа вимоги Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області про сплату боргу (недоїмки) за № Ф-139115-55у від 11.02.2019, до набрання судовим рішенням в даній справі законної сили.

Частиною 6 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо відмови у задоволенні позову заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

Як наслідок заходи забезпечення позову, вжиті вказаною ухвалою суду, зберігають свою дію до набрання законної сили судовим рішенням в цій справі. Оскільки, суд відмовляє в задоволенні позову позивача, то з моменту набрання законної сили судовим рішенням в даній справі відпадуть підстави для застосування заходів забезпечення позову, що, відповідно, є підставою для скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою від 27.08.2019.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області (вулиця Незалежності, будинок 20, місто Івано-Франківськ, ) про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) за № Ф-139115-55у від 11.02.2019, відмовити.

Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою від 07.02.2019, скасувати.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Остап`юк С.В.