Справа № 520/5054/19
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2019-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2019 р.Справа № 520/5054/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Кононенко З.О. , Гуцала М.І. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

представник позивача Кондра Ю.І.

представник відповідача Перцева Т.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Відділу економіки, інфраструктури, архітектури, житлово-комунального господарства та цивільного захисту Кегичівської районної державної адміністрації на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.07.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Білова О.В., м. Харків, повний текст складено 29.07.19 року по справі № 520/5054/19

за позовом ОСОБА_2

до Відділу економіки, інфраструктури, архітектури, житлово-комунального господарства та цивільного захисту Кегичівської районної державної адміністрації третя особа Кегичівська селищна рада

про визнання протиправним та скасування висновку, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2 , звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу економіки, інфраструктури, архітектури, житлово-комунального господарства та цивільного захисту Кегичівської районної державної адміністрації, в якому просив суд: визнати протиправним та скасувати висновок Відділу економіки, інфраструктури, архітектури, житлово-комунального господарства та цивільного захисту Кегичівської районної державної адміністрації, яким відмовлено ОСОБА_2 у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зі зміною цільового призначення, з подальшою передачею у власність, за адресою: АДРЕСА_1 ;

зобов`язати Відділ економіки, інфраструктури, архітектури, житлово-комунального господарства та цивільного захисту Кегичівської районної державної адміністрації розглянути звернення (заяву) ОСОБА_2 про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,2800 га у її власність, для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель житлової та громадської забудови зі зміною цільового призначення на землі сільськогосподарського призначення, по АДРЕСА_1 .

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 29.05.2019 року було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Кегичівську селищну раду.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.07.2019 року адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначив, що в реєстраційному журналі вхідних документів відділу економіки, інфраструктури, архітектури, житлово-комунального господарства та цивільного захисту Кегичівської районної адміністрації міститься запис про реєстрацію аналогічної заяви громадянки ОСОБА_2 від 09 серпня 2016 року № 101/09-23 про надання висновку до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, відповідь на яку була надана 11 серпня 2016 року № 11-37/41, відділ економіки, інфраструктури, архітектури, житлово-комунального господарства та цивільного захисту Кегичівської районної державної адміністрації не погодив проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки він не відповідає ч.3 та ч. 4 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Таким чином, відповідач вважає, що у зв`язку з пропуском звернення до суду наявні підстави для відмови в задоволенні позову.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому вона, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача, наполягаючи на законності та обгрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Представник відповідача, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

В судове засідання представник третьої особи не прибув, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, справа розглядається за відсутності представника третьої особи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_2 набула право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування від 15.09.2005.(а.с.18)

Рішенням Кегичівської селищної ради Харківської області VII сесії VII скликання від 08 квітня 2016 року №130, позивачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зі зміною цільового для ведення особистого селянського господарства (КВЦПЗ-01.01.03), за рахунок земель житлової та громадської забудови, земель не наданих у власність в межах населених пунктів, комунальної форми власності, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; позивача зобов`язано протягом терміну встановленого законодавством, замовити розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки фізичній або юридичній особі з відповідним правом та технологічним забезпеченням.

За замовленням позивача було розроблено проект землеустрою та погоджено його у відділі Держгеокадастру у Кегичівському районі Харківської області від 05.08.2016 №32/41-16.

09.08.2016 позивач зверталася до відповідача із заявою про надання висновку до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .(а.с.30)

Листом №11-37/41 від 11.08.2016 Відділ містобудування, архітектури, будівництва, житлово-комунального господарства та цивільного захисту Кегичівської районної державної адміністрації не погодив даний проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки він не відповідає ч.3 та 4 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», згідно з якою: - у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється; - зміна цільового призначення земельної ділянки, яка не відповідає плану зонування території та/або детальному плану території забороняється. (а.с. 29)

У зв`язку з внесенням змін до ч.3 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» позивач, вважаючи, що такими змінами були створені нові умови та обставини для погодження проекту землеустрою повторно звернулася до відповідача із заявою від 04.03.2019 про надання висновку до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Листом від 05.03.2019 за № М-16/01-21 відповідач повідомив, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або за межами населеного пункту, на якій розташовано об`єкт будівництва або планується розташування такого об`єкта, подається на погодження до структурних підрозділів районних державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури (ст. 186 Земельного кодексу України), та може бути погоджений лише при наявності затвердженої відповідним органом місцевого самоврядування містобудівної документації. Далі у листі зазначається, що містобудівна документація замовляється та затверджується тим органом місцевого самоврядування, на території якого розташовані відповідні населені пункти. У зв`язку з відсутністю містобудівної документації, а саме детального плану або плану зонування на с.Антонівка Кегичівської селищної ради, відділом економіки, інфраструктури, архітектури, житлово-комунального господарства та цивільного захисту Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області неможливо надати позитивний висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зі зміною цільового призначення. (а.с. 16-17)

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що висновок Відділу економіки, інфраструктури, архітектури, житлово-комунального господарства та цивільного захисту Кегичівської районної державної адміністрації, яким відмовлено ОСОБА_2 у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зі зміною цільового призначення, з подальшою передачею у власність, за адресою: АДРЕСА_1 , не відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, щодо його обґрунтованості та законності, отже підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 6 ст. 186 Земельного кодексу України проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об`єкт будівництва або планується розташування такого об`єкта (крім проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи), подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури.

Згідно з ч.5 ст. 186-1 Земельного кодексу України органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Відповідно до ч. 6 ст. 186-1 Земельного кодексу України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

Відповідно до ч. 7 ст. 186-1 Земельного кодексу України органам, зазначеним у частинах першій - третій цієї статті, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати: додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України "Про землеустрій"; надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями; проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт. Кожен орган здійснює розгляд та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки самостійно та незалежно від погодження проекту іншими органами, зазначеними у частинах першій - третій цієї статті, у визначений законом строк.

Відповідно до ч. 8 ст. 186-1 Земельного кодексу України у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений). Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки. Повторна відмова не позбавляє права розробника проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки усунути недоліки проекту та подати його на погодження.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» зміна функціонального призначення територій не тягне за собою припинення права власності або права користування земельними ділянками, які були передані (надані) у власність чи користування до встановлення нового функціонального призначення територій. Забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства.

Так, ч. 3 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», в редакції, чинній на момент першого звернення позивача до відповідача від 09.08.2016, передбачала, що у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дерегуляції в нафтогазовій галузі» 1 березня 2018 року № 2314-VIII, який набрав чинності з 01.04.2018, внесено зміни до таких законодавчих актів України, зокрема: у Законі України "Про регулювання містобудівної діяльності" (Відомості Верховної Ради України, 2011 р., № 34, ст. 343; 2014 р., № 1, ст. 4; 2015 р., № 28, ст. 236): частину третю статті 24 викладено в такій редакції: "3. У разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється, крім випадків: 1) розташування на земельній ділянці будівлі (споруди), що перебуває у власності фізичної або юридичної особи; 2) приватизації громадянином земельної ділянки, наданої йому в користування відповідно до закону; 3) надання земельної ділянки, розташованої на території зони відчуження чи зони безумовного (обов`язкового) відселення, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; 4) надання земельної ділянки для розміщення лінійних об`єктів транспортної та енергетичної інфраструктури (доріг, мостів, естакад, ліній електропередачі, зв`язку); 5) буріння, влаштування та підключення нафтових і газових свердловин за межами населених пунктів; 6) будівництва, експлуатації військових та інших оборонних об`єктів. Передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у випадках, визначених цією частиною, за відсутності плану зонування або детального плану території не допускається, якщо земельна ділянка: розташована в межах зелених зон населених пунктів, внутрішньоквартальних територій (територій міжрайонного озеленення, елементів благоустрою, спортивних майданчиків, майданчиків відпочинку та соціального обслуговування населення); віднесена до категорії земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного призначення, рекреаційного призначення (крім земель для дачного будівництва), лісогосподарського призначення".

Таким чином, з 01.04.2018, у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється, крім випадків: 1) розташування на земельній ділянці будівлі (споруди), що перебуває у власності фізичної або юридичної особи; 2) приватизації громадянином земельної ділянки, наданої йому в користування відповідно до закону.

Отже, враховуючи що на земельній ділянці, щодо приватизації якої позивач звернулася до Відділу економіки, інфраструктури, архітектури, житлово-комунального господарства та цивільного захисту Кегичівської районної державної адміністрації, знаходиться будинок, який належить позивачу на праві приватної власності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про те, що у позивача відсутній обов`язок надавати план зонування або детальний план території, затверджений відповідно до вимог цього Закону, а у відповідача відсутнє право вимагати від позивача вказану містобудівну документацію.

Разом з цим, щодо посилання відповідача на відсутність повноважень на зміну цільового призначення земельної ділянки, суд апеляційної інстанції зазначає, що надання висновку про погодження не є рішенням про зміну цільового призначення земельної ділянки, тому вказане посилання також не є належним обґрунтуванням відмови відповідача погодити проект.

З огляду на наведене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що висновок Відділу економіки, інфраструктури, архітектури, житлово-комунального господарства та цивільного захисту Кегичівської районної державної адміністрації, яким відмовлено ОСОБА_2 у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зі зміною цільового призначення, з подальшою передачею у власність, за адресою: АДРЕСА_1 , не відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, щодо його обґрунтованості та законності, отже підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Та як наслідок з вищенаведеного, належним способом захисту прав позивача є задоволення, як похідної, її позовної вимоги про зобов`язання Відділу економіки, інфраструктури, архітектури, житлово-комунального господарства та цивільного захисту Кегичівської районної державної адміністрації повторно розглянути звернення (заяву) ОСОБА_2 про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,2800 га у її власність, для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель житлової та громадської забудови зі зміною цільового призначення на землі сільськогосподарського призначення, по АДРЕСА_1 .

Колегія суддів вважає хибними доводи скаржника про те, що позов пред`явлено позивачем поза межами позовної давності, оскільки перебіг позовної давності для звернення позивача з відповідним позовом розпочався 11.08.2016 року, а позов був пред`явлений позивачем лише 29.05.2019 року, оскільки підставою для повторного звернення до відповідача слугували зміни у законодавстві, а саме ч.3 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Таким чином, суд вважає, що позивач, 04.03.2019 звернулася до відповідача на інших підставах, ніж у 2016, отже, строк звернення до суду має обраховуватися саме з дати отримання позивачем відмови у наданні висновку від 05.03.2019. Враховуючи, що до суду даний позов поданий 23.05.2019, строк звернення до суду позивачем дотриманий.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.07.2019 року по справі 520/5054/19 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відділу економіки, інфраструктури, архітектури, житлово-комунального господарства та цивільного захисту Кегичівської районної державної адміністрації залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.07.2019 року по справі № 520/5054/19 залишити без змін.

.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)В.А. Калиновський
Судді(підпис) (підпис) З.О. Кононенко М.І. Гуцал
Повний текст постанови складено 28.10.2019 року