Справа № 200/3946/19-а
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2019-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 року справа №200/3946/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів: Гайдара А.В. , Компанієць І.Д., секретаря судового засідання Харечко О.П., за участю представника позивача Єлізарової ОСОБА_1 .Д., представника відповідача Сенникова А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2019 р. у справі № 200/3946/19-а (головуючий І інстанції Давиденко Т.В.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрелектромережбуд» до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 28.08.2018 року № 78094-42,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрелектромережбуд» (далі позивач, ТОВ «Укрелектромережбуд») звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до «Укрелектромережбуд», в якому просило: визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 28.08.2018 року № 78094-42.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2019 року позовні вимоги задоволено, а саме суд: визнав протиправною та скасував вимогу Головного управління ДФС у Донецькій області від 28.08.2018 року форми Ю № 78094-42 про сплату Товариством з обмеженою відповідальністю УКРЕЛЕКТРОМЕРЕЖБУД єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 3822103 грн. 33 коп.; стягнув з Головного управління ДФС у Донецькій області (за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю УКРЕЛЕКТРОМЕРЕЖБУД витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 19210 грн.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення яким задовольнити позовні вимоги. Обґрунтовано апеляційну скаргу тим, що вказане рішення винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції не встановивши обставини справи зазначив, що відповідач виніс вимогу зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та робив посилання на Закон України «Про збір та обік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Проте, вказані висновки та посилання є грубим порушенням норм права, оскільки спірна податкова вимога складена у зв`язку з наявністю у позивача податкового боргу з податку на додану вартість (14010100) та орендної плати з юридичних осіб (18010600), жодних доводів щодо спростування правомірності існування податкового боргу позивачем не надано. Також, апелянт зазначає, що ним було виконано у повному обсязі приписи законодавства в частині належного вручення платнику податків спірної вимоги.

Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Представник відповідача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю УКРЕЛЕКТРОМЕРЕЖБУД зареєстроване в якості юридичної особи, включене до Єдиного Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (), юридична адреса: 84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Широка, буд. 6 (а.с.10).

Відповідно до корінця податкової вимоги форми «Ю» №78094-42 28.08.2018 року, прийнятої ГУ ДФС у Донецькій області, загальна сума податкового боргу платника податків на 27.08.2018 становить 3822103,33 у тому числі основний платіж 2695385,82 грн., штрафні (фінансові) санкції (штрафи) 1113136,29 грн., пеня 13581,22 грн. При цьому, за платежем 14010,28 грн., за платежем 18010600 875090,05 грн. (а.с.20).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач зареєстрований та здійснює свою господарську діяльність на адміністративній території, де здійснювалась антитерористична операція, період проведення антитерористичної операції на час спірних взаємовідносин тривав, нормою прямої дії Закону встановлено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, звільнені від обов`язків своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок та на час проведення відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені статтями 25, 26 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до зазначених платників єдиного внеску, не застосовуються, сертифікат про підтвердження форс мажорних обставин позивачем отриманий, суд вважає, що, направляючи вимоги, які оскаржуються, відповідач діяв з перевищенням повноважень та не у спосіб, визначений чинним законодавством України.

Суд з зазначеним висновком суду першої інстанції не погоджується, надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковим зобов`язанням в розумінні ПК України визначається сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (п.п. 14.1.156 п. 14.1 ст. ПК України).

Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання (пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України ).

Тобто, узгоджена сума податкового зобов`язання, не сплачена платником в строки, визнається сумою податкового боргу платника податків, відповідно до п.п. 14.1.175 п.14.1 ст.14 вказаного Кодексу.

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до приписів пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Податкова вимога в розумінні підпункту 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України це - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

За положенням пункту 59.3 статті 59 Податкового кодексу України, податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Відповідно до пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

За положенням п.60.1 статті 60 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо: 60.1.1. сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення; 60.1.2. контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов`язання або податкову вимогу; 60.1.3. контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов`язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі; 60.1.4. рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі; 60.1.5. рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов`язання, визначена у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу, або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

Відповідно до п. 95.1-95.2 ст.95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до статей 59 та 60 глави 4 розділу II Податкового кодексу України, Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року N 375, Наказом Міністерства фінансів України від 30 червня 2017 року N 610 затверджено Порядок направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків (далі Порядок № 610).

Відповідно до приписів пункту 2 та 3 розділу 2 цього Порядку, податкова вимога формується у разі, якщо платник податків не сплатив у встановлені Кодексом строки суму: узгодженого грошового зобов`язання; непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному Кодексом. Протягом періоду оскарження суми грошових зобов`язань, визначених контролюючим органом відповідно до Кодексу, податкова вимога з податку, що оскаржується, не надсилається.

За положенням пункту 1 розділу 3 Порядку № 610, Податкові вимоги формуються автоматично на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем (далі - ІТС) контролюючих органів.

Згідно пункту 1, 3, 5, 6, 7, Розділу 4 Порядку, податкова вимога надсилається (вручається) не раніше першого робочого дня після закінчення встановленого Кодексом граничного строку сплати суми грошового зобов`язання. Після формування податкової вимоги та внесення даних до відповідного реєстру податкова вимога в той самий день реєструється в контролюючому органі та направляється (вручається) платнику податків. При надсиланні (врученні) податкової вимоги корінець такої податкової вимоги залишається в контролюючому органі та долучається до справи платника податків. Податкова вимога надсилається (вручається) платнику податків у письмовій та/або електронній формі. Податкові вимоги, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та завірені печаткою такого контролюючого органу. Податкова вимога вважається належним чином врученою платнику податків (крім фізичних осіб), якщо вона надіслана за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Відповідно до пункту 1 розділу 5 Порядку, після отримання контролюючим органом повідомлення про вручення поштового відправлення (у тому числі із зазначенням причин невручення за їх наявності) платнику податків податкової вимоги таке повідомлення передається податковому керуючому. На корінці податкової вимоги проставляється: дата вручення контролюючим органом податкової вимоги, якщо вона вручається платнику податків під розписку: посадовою особою юридичної особи або відокремленого підрозділу юридичної особи; фізичною особою або її законним чи уповноваженим представником; дата надсилання контролюючим органом податкової вимоги, якщо вона надсилається листом з повідомленням про вручення, - працівником контролюючого органу; дата фактичного вручення податкової вимоги поштовою службою - працівником контролюючого органу.

За положенням п. 1-2 розділу 6 Порядку, податкова вимога вважається відкликаною: у день, протягом якого відбулося самостійне погашення суми податкового боргу платником податків або органом стягнення у повному обсязі; з дня прийняття контролюючим органом рішення про скасування податкової вимоги; з дня надходження до платника податків податкової вимоги, яка містить зменшену контролюючим органом або за рішенням суду, що набрало законної сили, суму податкового боргу, визначену в раніше направленій податковій вимозі; у день набрання законної сили рішенням суду, яким скасовано суму податкового боргу, визначену у податковій вимозі. Якщо сума податкового боргу збільшується внаслідок його адміністративного оскарження, раніше надіслана (вручена) податкова вимога не відкликається. На суму збільшення податкового боргу окрема податкова вимога не надсилається (не вручається).

Аналіз наведених норм суд дійшов до висновку, що платник податків, який самостійно визначив податкові зобов`язання у поданих ним податкових деклараціях має сплати в повному обсязі відповідні суми у встановлені податковим законодавством строки.

Несплата платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки є підставою для формування податковим органом та надіслання податкової вимоги. Податковий кодексу України не містить обов`язку контролюючого органу повторно вручати платнику податків податкову вимогу у разі зміни суми податкового боргу.

Суд зазначає, що податкова вимога є дійсною протягом усього терміну безперервного існування податкового боргу платника податків з моменту його утворення до моменту, зокрема, повного погашення податкового боргу платником за всіма видами податків і зборів. Таким чином, надіслана платнику податків податкова вимога на податковий борг, що не погашений, не втрачає своєї правової дії.

При цьому, грошові зобов`язання, які складають податковий борг, можуть змінюватися як кількісно, так і за видами податків. Тільки після того, як платник податків повністю погасить податковий борг, включаючи пеню, податкова вимога буде вважатись відкликаною в розумінні підпункту 60.1.1 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України, а у разі виникнення в майбутньому суми податкового боргу - контролюючим органом має бути виставлена нова податкова вимога.

Згідно, наявної в матеріалах справи документів, спірна податкова вимога складена у зв`язку з наявністю у позивача податкового боргу з податку на додану вартість (14010100) та орендної плати з юридичних осіб (18010600), який не погашений позивачем на теперішній час.

Наявність у позивача узгодженого податкового боргу підтверджено обліковою карткою платника податку та не спростовується позивачем.

Суд не приймає посилання позивача на існування спору між сторонами в рамках справи № 805/3338/17-а про стягнення з позивача податкового боргу у сумі 1087685 грн., оскільки рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2018 р., яке набрало законної сили 24.10.2018, позовні вимоги розглянуті по суті, як вбачається зі змісту рішення суду, податковому органу було відмовлено в задоволенні позовних вимог з підстав скасування податкової вимоги від 05 січня 2016 року №1-23.

Тобто, вказане рішення суду не стосується правомірності формування узгодженого податкового боргу вказаного у спірній вимозі, яка є предметом розгляду у цій справі.

Як свідчать матеріали справи, 05 січня 2016 року податковим органом було сформовано податкову вимогу № 1-23 зі сплати суми податкового боргу з орендної плати з юридичних осіб, що виник станом на 04.01.2016 року у розмірі 19948,69 грн.

Відповідно до зворотного боку облікової картки позивача, податковий борг з моменту формування податкової вимоги від 05 січня 2016 року №1-23 до прийняття оскаржуваної вимоги не переривався.

Проте, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30.05.2018 у справі № 805/3347/17-а, яке набрало законної сили 24.07.2018, скасовано вимогу податкового органу від 05 січня 2016 року №1-23.

Отже, оскаржувана вимога від 28.08.2018 року № 78094-42 правомірно прийнята після скасування попередньої вимоги №1-23 від 05 січня 2016 року, яка втратила свою правову дію.

Також, згідно з пунктом 87.9 статті 87 Податкового кодексу України, у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Відповідно до зворотного боку облікової картки позивача вказані у вимозі №1-23 від 05 січня 2016 року суми боргу згідно з пунктом 87.9 статті 87 Податкового кодексу України були погашені позивачем. Вказані дії податкового органу позивачем не оскаржувались.

Матеріали справи свідчать, що позивач, як єдину підставою для скасування спірної податкової вимоги вказує на порушення відповідачем порядку надіслання та вручення оскаржуваної вимоги.

Суд зазначає, що відповідно до вимог ПК України та Порядку № 610 при направленні податкової вимоги засобами поштового зв`язку повинен відобразити дату відправлення та вручення вимоги на корінці податкової вимоги та прикріпити до нього повернуте повідомлення про вручення, в якому зазначається дата вручення або причини невручення.

Матеріали справи свідчать, що корінець спірної податкової вимоги не містить вищевказаних записів про дату відправлення та вручення вимоги.

При цьому, наявне повідомлення про вручення має виправлення та не містить інформації щодо який саме документ чи лист надсилався.

Отже, зважаючи на відсутність інформації щодо дати відправлення та вручення на корінці податкової вимоги, контролюючим органом не дотримано вказані вимоги податкового законодавства,.

Разом з цим, суд зазначає, що не дотримання контролюючим органом вищезазначених положень податкового законодавства в частині порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, не може бути підставою для її скасування, оскільки податковим законодавством визначено право контролюючого органу на формування податкової вимоги у разі наявності непогашеного угодженого податкового боргу.

Суд зазначає, що податковим законодавством передбачено, що не підтвердження контролюючим органом факту направлення позивачу податкової вимоги, виключає право у такого податкового органу вчиняти дії передбачені статтею 95 ПК України на стягнення коштів у рахунок погашення такого податкового боргу.

Стосовно посилання позивача у відзиві на апеляційну скаргу на невірне зазначення контролюючим органом коду класифікації доходів бюджету у корінці вимоги, суд зазначає, що вказана помилка не спростовує наявність у позивача податкового боргу з податку на додану вартість на визначену у вимозі суму, та як зазначалось не є підставою для її скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Проаналізувавши обставини справи та наявні в матеріалах справи докази, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що спірна податкова вимога прийнята з підстав наявності у позивача податкового боргу з податку на додану вартість та орендної плати з юридичних осіб, тобто, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку, що відповідачем прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та безпідставно розглянув справу з застосуванням Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та Закону України «Про збір та обік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Отже, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та є помилковими.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що судом першої інстанції зроблений помилковий висновок щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі вищевикладеного суд вважає, що судом першої інстанції при прийняті рішення були порушені норми матеріального права та висновки суду не відповідають обставинам справи, що обумовлює скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову у задоволені позову.

Керуючись статями 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2019 р. у справі № 200/3946/19-а - задовольнити.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2019 р. у справі № 200/3946/19-а- скасувати.

Прийняти нову постанову.

Відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрелектромережбуд» до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 28.08.2018 року № 78094-42.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів після складення повного тексту в порядку, визначеному ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 29 жовтня 2019 року.

Суддя-доповідач: Е.Г. Казначеєв

Судді А.В. Гайдар

І.Д. Компанієць