Справа № 1.380.2019.000319
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/8417/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Пліша М.А., Святецького В.В.

за участі секретаря судового засідання Хітрень О.Ю.,

позивач: Др-Інж. Томас Пауль Вюнше

відповідач: Цинайко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Верболіз» та Др-Інж. ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 24 червня 2019 року про закриття провадження у справі №1.380.2019.000319 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Верболіз» та Др-Інж. ОСОБА_1 до Прокуратури Львівської області про зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції Гулик А.Г.,

час ухвалення рішення 18 год. 13 хв.,

місце ухвалення рішення - м. Львів,

дата складання повного тексту рішення 01.07.2019,-

В С Т А Н О В И В:

21.01.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «Верболіз» та Др-Інж. Томас ОСОБА_2 Вюнше (далі - позивачі) звернулися до суду із позовом до Прокуратури Львівської області (далі - відповідач) та з урахуванням заяви заяву про уточнення/зміну позовних вимог, просили:

- визнати незаконним подання касаційної скарги прокуратурою Львівської області у справі № 914/2612/17 у зв`язку з відсутністю правових підстав для представництва прокурором інтересів держави у справі та непропорційності дій, які ведуть до порушення прав товариства з обмеженою відповідальністю «Верболіз»;

- визнати дії прокуратури, а саме те, що прокуратура з одного боку шукає причини діяти проти товариства з обмеженою відповідальністю «Верболіз», при чому самостійно проводить дослідження і без права звертається до суду, а, з другого боку, справи по захисту наших прав залишає без розгляду або спрямовує до інших органів і залишає без нагляду, сторонніми, упередженими та протизаконними, і зобов`язати прокуратуру провести нагляд у відповідності до Закону України «Про прокуратуру», у тому числі над справами, про які повідомляли, клопотання від 15.06.2017 вих. № 154 до Генеральної прокуратури України, клопотання щодо незареєстрованих договорів оренди, клопотання про розслідування можливих протизаконних дій і корупційних відносин з боку деяких працівників Журавнівської селищної ради;

- зобов`язати прокуратуру вияснити, чи упущення у ході внутрішнього контролю перевірки та непроведений нагляд прокуратурою (Стрийська місцева прокуратура, Львівська обласна прокуратура), у тому числі доводи у поясненні щодо судового засідання від 09.07.2018, є правопорушеннями і при наявності порушень, в рамках своєї функції, прийняти відповідні заходи: кримінальні (як державний обвинувач), адміністративні, або дисциплінарні.

Позивачі обґрунтовують позовні вимоги неналежним розглядом відповідачем заяв, скерованих до правоохоронних органів, а саме: клопотання №171 від 13.07.2017 до Національного антикорупційного бюро України, заява- скарга №87 від 27.03.2018 про розслідування щодо незареєстрованих договорів оренди, клопотання №162 від 27.06.2017 про розслідування можливих протизаконних дій і корупційних відносин з боку деяких працівників Журавнівської селищної ради.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 24 червня 2019 року закрито провадження у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Верболіз» та Др.-Інж. ОСОБА_1 до прокуратури Львівської області в частині позовних вимог про:

- визнання дій, а саме те, що прокуратура справи щодо захисту прав товариства з обмеженою відповідальністю Верболіз та Др. ОСОБА_3 ОСОБА_1 залишає без розгляду або спрямовує до інших органів і залишає без нагляду, сторонніми, упередженими і протизаконними та зобов`язання провести нагляд у відповідності до Закону України "Про прокуратуру", у тому числі над справами, про які повідомляли (клопотання до НАБУ дод. 10 до позовної заяви), клопотання від 15.06.2017 вих. № 154 до Генеральної прокуратури України, клопотання щодо незареєстрованих договорів оренди (дод. 14 до позовної заяви), клопотання про розслідування можливих протизаконних дій і корупційних відносин з боку деяких працівників Журавнівської селищної ради (дод. 16 до позовної заяви);

- зобов`язання з`ясувати, чи упущення у ході внутрішнього контролю перевірки та непроведений нагляд прокуратурою (Стрийська місцева прокуратура, Львівська обласна прокуратура), у тому числі доводи у поясненні щодо судового засідання від 09.07.2018, є правопорушеннями, і при наявності порушень, в рамках своєї функції, прийняти відповідні заходи: кримінальні (як державний обвинувач), адміністративні, або дисциплінарні.

Роз`яснено позивачу, що справа підлягає розгляду та вирішенню місцевим загальним судом в порядку кримінального судочинства.

Повернуто товариству з обмеженою відповідальністю «Верболіз» , місцезнаходження: Львівська область, Жидачівський район, с.Володимирці, вул.Шкільна, 1А з Державного бюджету України сплачений судовий збір в розмірі 3842грн 00 коп..

Повернуто ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце перебування: АДРЕСА_1 з Державного бюджету України сплачений судовий збір в розмірі 1536 грн. 80 коп.

Не погодившись з ухвалою про закриття провадження, Товариство з обмеженою відповідальністю «Верболіз» та Др- ОСОБА_4 . Томас ОСОБА_5 подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати ухвалу та прийняти рішення, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити.

Вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що захист порушених прав позивачів повинен здійснюватися в межах кримінального судочинства не відповідає обставинам справи та позбавляє позивачів конституційної гарантії захисту прав у суді.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовують тим, що питання, чи прокуратура (через прокурора) виконує свої завдання, які передбачені законодавством, в т.ч. положення ч. 7. ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», на яке звертає увагу Львівський окружний адміністративний суд, має важливе значення щодо дотримання їх законних прав. Невиконання службовою особою своїх зобов`язань та невиконання державним органом своїх функцій, в т.ч. допуск упущення у ході внутрішнього контролю перевірки та непроведений нагляд прокуратурою, обмежує наші законні права.

Тому вважає, що не зрозуміло, чому при невиконанні прокуратурою своїх функцій і упущенні у ході внутрішнього контролю, суд приходить до висновку, що відсутні ознаки публічно- правового спору і справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Відтак вважають, що розгляд їх вимог в частині постановленої ухвали про закриття провадження є предметом адміністративного судочинства.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено, що суд першої інстанції, дослідивши всі наявні в матеріалах справи докази, дійшов законного та обґрунтованого висновку про закриття провадження в частині заявлених вимог.

Вважає, що аналізуючи обставини справи, докази подані на їх підтвердження, а також пояснення позивачів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги (друга та третя) за характером спірних правовідносин є спором щодо оскарження та бездіяльності органів прокуратури, пов`язані із організацією та розглядом заяв позивача про вчинення кримінальних правопорушень, що не заперечують і самі позивачі у поданій апеляційній скарзі.

Так, зокрема, по своїй суті позивачі просять суд: визнати дії прокуратури, які прокуратура вчиняла на підставі повноважень, наданих законом, протиправними та зобов`язати провести нагляд в силу закону по зверненнях позивачів, які стосуються вчинення тих чи інших кримінальних правопорушень.

Зокрема звертає увагу на те, що надаючи відповіді на звернення позивачів прокуратурою зазначалось, що у випадку незгоди із прийнятим рішенням, він вправі оскаржити таке до слідчого судді у відповідності до вимог ст. ст.303-307 КПК України.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивачі обґрунтовують позовні вимоги неналежним розглядом відповідачем заяв, скерованих до правоохоронних органів, а саме: клопотання №171 від 13.07.2017 до Національного антикорупційного бюро України, заява- скарга №87 від 27.03.2018 про розслідування щодо незареєстрованих договорів оренди, клопотання №162 від 27.06.2017 про розслідування можливих протизаконних дій і корупційних відносин з боку деяких працівників Журавнівської селищної ради.

Так, зміст клопотання №171 від 13.07.2017 до Національного антикорупційного бюро України зводиться до того, що позивач дає оцінку діям прокуратури Стрийського району Львівської області та Жидачівського відділення поліції щодо проведення досудового розслідування у кримінальних провадженнях та закриття кримінального провадження щодо обробки землі в с.Монастирець. Також вказує на те, що необхідно взяти до уваги для розслідування можливого протизаконного впливу на правоохоронні органи дії товариства «Млин Агро». Позивачі вбачають ознаки корупційної діяльності в методах роботи Львівської обласної поліції для вигоди фірми «Млин Агро». У зв`язку з цим, позивачі просять розслідувати відповідні корупційні зв`язки на вищому рівні (поліція області, оточення депутата Верховної Ради України, СБУ Львівської області), в разі наявності порушення законодавства притягнути винних осіб до кримінальної відповідальності і призупинити такий подальший вплив на діяльність державних правоохоронних органів. Також вказують на те, що їхнє клопотання до Генеральної прокуратури України скероване до поліції у Львівській області, і з причини можливих корупційних зв`язків між обласною поліцією і відповідних осіб, не можуть сподіватись на реальне розслідування можливого злочину.

Вказане звернення направлене з Національного антикорупційного бюро України до Генеральної прокуратури України відповідно до листа від 25.07.2017 №11-006/26165.

Генеральна прокуратура України надіслала за належністю вказане звернення для розгляду відповідно до вимог чинного законодавства згідно з листом від 04.08.2017 319-р до прокуратури Львівської області.

Прокуратура Львівської області згідно з листом від 10.08.2017 №04/2/2-р-17 скерувала вказане звернення до Стрийської місцевої прокуратури для організації розгляду щодо можливих неправомірних дій.

Зміст заяви-скарги № 87 від 27.02.2018 про розслідування щодо незареєстрованих договорів оренди, скерованої до Стрийської місцевої прокуратури зводиться до того, що у порушеннях, допущених при державній реєстрації договорів оренди, позивачі вказують на можливе кримінальне порушення зі сторони державних службовців. Тому, просять організувати досудове розслідування можливих кримінальних дій з боку службовців колишнього управління Держкомзему у Жидачівському районі Львівської області.

Встановлено, що Стрийська місцева прокуратура направила вказане звернення до Жидачівського відділення поліції для організації проведення перевірки з врахуванням вимог ст. 214 Кримінального процесуального кодексу України вказану заяву для проведення перевірки наведених доводів та прийняття рішення відповідно до вимог чинного законодавства, що підтверджується листом від 02.03.2018 №04-28/о-18.

Зміст клопотання №162 від 27.06.2017, скерованого до прокуратури Львівської області, Стрийської місцевої прокуратури, Жидачівського відділення поліції про розслідування можливих протизаконних дій і корупційних відносин з боку деяких працівників Журавнівської селищної ради зводиться до того, що на думку позивачів фірма «Млин Агро», яка обробляє землю на території Журавнівської селищної ради, допускає порушення в частині сплати орендних платежів. У зв`язку з цим, позивачі просять розслідувати можливі протизаконні дії окремих працівників Журавнівської селищної ради і можливі корупційні відносини між працівниками селищної ради та «Млин Агро».

Вказане звернення 30.06.2017 скеровано до Жидачівського відділення поліції для організації перевірки.

Пояснення позивачів від 20.07.2018 щодо судового засідання від 09.07.2018 стосуються незаконних, на їхню думку, дій правоохоронних органів, на підтвердження чого ними додані копії звернень до Національного антикорупційного бюро України, Генеральної прокуратури України, прокуратури Львівської області.

Аналізуючи вказані обставини та докази подані на їх підтвердження, суд першої інстанції зазначив, що позовні вимоги за характером спірних правовідносин є спором щодо оскарження дій та бездіяльності органів прокуратури, пов`язані із організацією та розглядом заяв позивача про вчинення кримінальних правопорушень.

Відтак, суд прийшов до висновку, що спірні відносини, які виникли між позивачами та відповідачем, під час розгляду останнім звернень про вчинення кримінальних правопорушень не є управлінськими, а владними процесуальними функціями, і повноваження цих органів та їх посадових осіб щодо порядку їх розгляду, а також порядок оскарження їх дій, бездіяльності, регламентовані Кримінальним процесуальним кодексом України. Відтак захист порушених, на думку позивача прав, повинен здійснюватися в межах кримінального судочинства.

Щодо позовної вимоги зобов`язати відповідача з`ясувати чи упущення у ході внутрішнього контролю перевірки та непроведений нагляд прокуратурою (Стрийська місцева прокуратура, Львівська обласна прокуратура), у тому числі доводи у поясненні щодо судового засідання від 09.07.2018, є правопорушеннями, і при наявності порушень, в рамках своєї функції, прийняти відповідні заходи: кримінальні (як державний обвинувач), адміністративні, або дисциплінарні, суд першої інстанції зазначив, що така по суті стосується реалізації прокуратурою процесуальних повноважень, які надані Кримінальним процесуальним кодексом України, Законом України «Про прокуратуру», а також Законом України «Про оперативно- розшукову діяльність». Суд звертає увагу на положення ч.7 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», яка вказує, що у разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження.

Відтак, суд дійшов висновку, що у зв`язку з відсутністю ознак публічно - правового спору, така вимога також не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства

Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції, вважає, що такі відповідають фактичним обставинам справи та є вірними, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 92 Конституції України, судоустрій, судочинство, організація і діяльність прокуратури, органів дізнання і слідства визначаються виключно законами.

Згідно частини 1 статті 1, частини 1 статті 4 Кримінального процесуального кодексу України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне провадження на території України здійснюється з підстав та в порядку, передбачених цим Кодексом, незалежно від місця вчинення кримінального правопорушення.

Кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (пункт 10 статті 3 Кримінального процесуального кодексу України).

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування визначено параграфом 1 глави 26 Кримінального процесуального кодексу України.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 303 Кримінального процесуального кодексу України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

При цьому, згідно частини 1 статті 306 Кримінального процесуального кодексу України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Отже правовідносини, щодо розгляду заяв про вчинення кримінального правопорушення за своєю правовою природою є кримінально-процесуальними.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що спір, який виник між сторонами у справі, підлягає розгляду в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, оскільки захист прав заявників, з урахуванням обов`язковості дотримання вимог частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, вимагав би від адміністративного суду, до якого надійшов такий позов, перевіряти та надавати оцінку обставинам, не властивим суду адміністративної юрисдикції, дотримання відповідачем приписів, встановлених Кримінальним процесуальним кодексом України.

Враховуючи вимоги, наведені у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, Верховний Суд України неодноразово, зокрема, в постановах від 24.04.2012 по справі № 21-989во10, від 16.09.2015 по справі № 21- 1666а15, вказував на те, що спори, які стосуються перевірки правомірності дій (рішень) правоохоронних органів, вчинених (прийнятих) при досудовому розслідуванні, не відносяться до юрисдикції адміністративних судів.

Також у рішенні Конституційного Суду України від 23.05.2001 № 6-рп/2001 зазначено, що захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури. Але таке оскарження може здійснюватись у порядку, встановленому КПК України, оскільки діяльність посадових осіб як і діяльність суду, має свої особливості, не належить до сфери управлінської сфери.

Аналогічний висновок зроблено Конституційним Судом України у рішенні від 14.12.2011 № 19-рп/2011, в якому зазначено, що з метою реалізації положень статті 55 Конституції України та недопущення обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина у разі оскарження до суду рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого, органу дізнання стосовно заяв і повідомлень про вчинені або підготовлювані злочини такі скарги суди повинні розглядати аналогічно до порядку оскарження до суду рішень і дій прокурора, слідчого, органу дізнання, встановленого КПК України.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що спір, який виник між сторонами в цій справі підлягає розгляду в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Також колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що статтею 3 Закону України «Про звернення громадян» встановлено, що заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Статтею 4 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

За правилами статті 12 вищезазначеного Закону, дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України «Про судоустрій і статус суддів» та «Про доступ до судових рішень», Кодексом адміністративного судочинства України, законами України «Про засади запобігання і протидії корупції» .

Відповідно до статті 60 Кримінального процесуального кодексу України заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим.

Частиною 2 статті 60 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що заявник має право отримати інформацію про закінчення досудового розслідування.

Слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій (частина перша статті 40 Кримінального процесуального кодексу України).

Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Позивач є заявником у розумінні статті 60 Кримінального процесуального кодексу України, який може оскаржити дії, рішення та бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у невиконанні вказівок прокурора у кримінальному провадженні.

Суд зауважує, що законність процесуальних актів, дій чи бездіяльності, вчинених при здійсненні процесуальних повноважень, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

Намагання здійснити контроль за процесуальною діяльністю поза межами відповідного процесуального регулювання є протиправним втручанням у діяльність особи, наділеної в установленому порядку процесуальними правами, та є посяганням на її процесуальну незалежність.

Отже, спори, які стосуються перевірки правомірності дій (рішень) правоохоронних органів, вчинених (прийнятих) при досудовому розслідуванні не відносяться до юрисдикції адміністративних судів.

Таким чином, при визначенні юрисдикції у випадку оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень має значення, в тому числі, і предмет спору. У разі, коли він виник чи пов`язаний з кримінальним провадженням, то на такі правовідносини юрисдикція адміністративних судів не поширюється.

Вказаний висновок суду узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 05.06.2018 по справі № 826/13340/15.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права, та дійшов вірного висновку, що враховуючи приписи КАС України та рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2001 від 23.05.2001, вказаний спір в частині позовних вимог про визнання дій, а саме те, що прокуратура справи щодо захисту прав товариства з обмеженою відповідальністю «Верболіз» та Др.-Інж. ОСОБА_1 залишає без розгляду або спрямовує до інших органів і залишає без нагляду, сторонніми, упередженими і протизаконними та зобов`язання провести нагляд у відповідності до Закону України «Про прокуратуру», у тому числі над справами, про які повідомляли (клопотання до НАБУ дод. 10 до позовної заяви), клопотання від 15.06.2017 вих. № 154 до Генеральної прокуратури України, клопотання щодо незареєстрованих договорів оренди (дод. 14 до позовної заяви), клопотання про розслідування можливих протизаконних дій і корупційних відносин з боку деяких працівників Журавнівської селищної ради (дод. 16 до позовної заяви); зобов`язання з`ясувати чи упущення у ході внутрішнього контролю перевірки та непроведений нагляд прокуратурою (Стрийська місцева прокуратура, Львівська обласна прокуратура), у тому числі доводи у поясненні щодо судового засідання від 09.07.2018, є правопорушеннями і при наявності порушень, в рамках своєї функції, прийняти відповідні заходи: кримінальні (як державний обвинувач), адміністративні, або дисциплінарні не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

У п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 року Справа «РуїзТоріха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про закриття провадження, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Верболіз» та Др- ОСОБА_4 . ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 24 червня 2019 року про закриття провадження у справі №1.380.2019.000319 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді М. А. Пліш
В. В. Святецький
Повне судове рішення складено 29 жовтня 2019 року.