Справа № 127/24818/19
Суддя: Клапоущак С. Ю.
Дата ухвалення: 2019-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/436/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2019 року Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого - судді Клапоущака С.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Кучеренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського батальйону №1 роти №2 Управління патрульної поліції у Вінницькій області сержанта поліції Нагірняк Ольги Василівни про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАВ №1437147 від 20.08.2019 про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського батальйону №1 роти №2 Управління патрульної поліції у Вінницькій області Нагірняк О.В. про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАВ №1437147 від 20.08.2019 про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, посилаючись на те, що вказаною постановою на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. Згідно з постановою, він 20 серпня 2019 року о 03.38 год. в м. Вінниці по вул. Стрілецькій, 57, керуючи транспортним засобом «Nexia», номерний знак НОМЕР_1 , порушив правила дорожнього руху, а саме пункт правил 9.2 «б», при перевірці документів не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії.

Позивач вважає дану постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки мало місце порушення норм матеріального та процесуального права.

Так, відповідачем були порушені вимоги ст. 245 КУпАП, позивачу невідомо з яких підстав поліцейський винесла вказану постанову, адже остання жодним чином не залучала його до здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення. Всупереч вимог ст. 268 КУпАП його не було повідомлено про дату та час розгляду справи про адміністративне правопорушення, в зв`язку з чим він не міг належним чином реалізувати своє право на ознайомлення з доказами своєї винуватості, не міг подати власні докази на спростування обставин правопорушення, оскільки працівники патрульної поліції помилково вважали, що він був за кермом автомобіля, натомість він був пасажиром даного автомобіля, він не міг скористатися правом дати пояснення тощо. Розгляд справи про адміністративне правопорушення було здійснено без нього, чим грубо порушено його право на захист. Із постанови не вбачається, якими саме доказами обґрунтоване прийняте рішення. Таким чином, відповідачем порушено ст. 252 КУпАП щодо прийняття рішення на підставі повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин. Крім того, в оскаржуваній постанові не зазначено порядок її оскарження. З фабули правопорушення вбачається, що позивач порушив п. 9.2 «б» Правил дорожнього руху України, з якого вбачається, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом, що ніякого відношення до ч. 1 ст. 126 КУпАП немає.

10 вересня 2019 року Вінницьким міським судом Вінницької області даний позов був прийнятий до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 23 вересня 2019 року.

Відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 23 вересня 2019 року підготовче провадження у даній справі було закрито та призначено адміністративну справу до судового розгляду на 04 жовтня 2019 року.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Згідно з ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач Нагірняк О.В. у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Її представник за довіреністю Цубер М.М. надіслав до суду відзив на адміністративний позов, в якому заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що поліцейський Нагірняк О.В., оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням докази порушення позивачем правил дорожнього руху, маючи відповідні повноваження, винесла постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі показань свідків, письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів.

Згідно ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення.

Відповідно до ст.ст. 33, 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005р. "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

При оцінці доказів у провадженні у справах про адміністративні правопорушення, уповноважені особи повинні з`ясувати, чи є достатньою вся сукупність отриманих фактичних даних для того, щоб прийняти законне, об`єктивне та обгрунтоване рішення з адміністративної справи.

Як вбачається із постанови серії ЕАВ №1437147, винесеної поліцейським батальйону №1 роти №2 Управління патрульної поліції у Вінницькій області сержантом поліції Нагірняк О.В., 20 серпня 2019 року о 03.38 год. в м. Вінниці по вул. Стрілецькій, 57, водій Запорожець МЛ., керуючи транспортним засобом «Nexia», номерний знак НОМЕР_1 , порушив правила дорожнього руху, а саме пункт правил 9.2 «б», при перевірці документів не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Згідно з відзивом на адміністративний позов представника відповідача Цубера М.М. , під час патрулювання 20 серпня 2019 року по вул. Стрілецькій, 57 в м. Вінниці поліцейським роти №2 БУПП у Вінницькій області Нагірняк О. В . було зупинено автомобіль, водій якого ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, при повороті не увімкнув відповідний покажчик повороту, чим порушив вимоги п. 9.2 «б» Правил дорожнього руху України. При перевірці документів водій ОСОБА_1 не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії.

В пункті 9.2 «б» Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Згідно з пунктом 2.4 «а» Правил дорожнього руху України на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. В пункті 2.1 «а» Правил дорожнього руху України зазначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Стаття 14 Закону України "Про дорожній рух" зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1 та ч. 2 ст. 7 КУпАП); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до підпункту 9 частини 1 статті 31 Закону України "Про Національну поліцію", поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 40 Закону України "Про Національну поліцію", поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Факт порушення позивачем вимог п. 2.4 «а» ПДР України, в якому зазначено, що на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 «а»ПДР України - водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, підтверджується постановою серії ЕАВ №1437147 від 20 серпня 2019 року та наявним в матеріалах справи відеозаписом з нагрудної камери поліцейського. Вказаним відеозаписом підтверджується дотримання відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та спростовуються твердження позивача, що він за кермом автомобіля не перебував, що відповідачем жодних доказів на підтвердження правомірності прийнятого нею рішення не було надано, в тому числі доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Щодо посилання позивача на те, що відповідачем порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки, то слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 276 КУпАП України, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Частинами 2 та 4 статті 258 КУпАП встановлено, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, протокол не складається. У випадках, передбачених ч. ч. 1, 2 цієї статті, уповноваженими органами на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 КУпАП.

Отже, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП.

Можливість реалізації особою своїх прав на участь у розгляді справи, права на захист тощо, передбачена також шляхом оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення до суду.

Висновки аналогічного змісту містяться у рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015 року по справі №1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП та у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі №536/583/17.

Суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги, заявлені позивачем, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, а відтак не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 1 ст. 126, ст. 247, ст. 251, ст. 258, ст. 293 КУпАП, ст.ст. 72, 77, 118-119, 122, 243-244, 246, 286 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до поліцейського батальйону №1 роти №2 Управління патрульної поліції у Вінницькій області сержанта поліції Нагірняк Ольги Василівни про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАВ №1437147 від 20.08.2019 про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: