Справа № 640/11639/19
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2019-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Бєлової Л.В.

суддів: Безименної Н.В.,

Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Лещенко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційні скарги Приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_6 та Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 серпня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, треті особи: Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк», Державний реєстратор Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області ОСОБА_4, про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати неправомірним та скасувати висновок Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 03.06.2019 року за результатами розгляду скарги ОСОБА_5 в інтересах Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» від 28.02.2019 року № 110/5967/2019;

- визнати протиправним та скасувати Наказ Міністерства юстиції України від 10.06.2019 року № 1723/5 про скасування рішення про державну реєстрацію, виданий на підставі висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 03.06.2019 року за результатами розгляду скарги ОСОБА_5 в інтересах Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» від 28.02.2019 року № 110/5967/2019;

- зобов`язати Міністерство юстиції України скасувати державну реєстрацію реєстраційних дій зі скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 13.11.2018 року № 44010219, прийняте державним реєстратором Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області ОСОБА_4.

31 липня 2019 року позивачем до суду першої інстанції подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом встановлення заборони приватному виконавцю виконавчого округу Київської області ОСОБА_6 здійснювати дії в рамках виконавчого провадження №56885909 спрямовані на примусову реалізацію нерухомого майна, а саме: садового будинку та земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі виставлення вказаного майна на прилюдні (електронні) торги.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 серпня 2019 року клопотання ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову задоволено повністю: заборонено приватному виконавцю виконавчого округу Київської області ОСОБА_6 здійснювати дії в рамках виконавчого провадження №56885909 спрямовані на примусову реалізацію нерухомого майна, а саме: садового будинку та земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі виставлення вказаного майна на прилюдні (електронні) торги.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, приватним виконавцем виконавчого округу Київської області ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу, у якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права. Зокрема, апелянт наголошує, що позивачем не доведено наявність підстав для застосування заходів забезпечення позову.

Також не погоджуючись з таким судовим рішенням, третьою особою - Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк» подано апеляційну скаргу, у якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права. Зокрема, апелянт наголошує, що задовольняючи заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову, порушено права АБ «Украгазбанк» як іпотеко держателя та стягувача у виконавчому провадженні та фактично зупинено виконання рішення суду, що набрало законної сили.

21 жовтня до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив ОСОБА_1 , в якому позивач повністю підтримує ухвалу суду першої інстанції.

Заслухавши в судовому засіданні суддю доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційних скарг та відзиву на них, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 червня 2010 року було вирішено:

стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк" заборгованість за Кредитним договором № 5-К/06-УІР від 11 серпня 2006 року, в сумі 316 071,63 доларів США, що складає 2521619 гр. 46 коп 20 527,23 грн.; штраф за невиконання умов Договорів іпотеки від 11.08.2006 року, у сумі 92 115,00 гривень, судовий збір 1700 грн. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи, а всього 2636081, 69 грн.

звернути стягнення на предмети іпотеки : земельну ділянку - площею 660,00 (шістсот шістдесят) кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі Державного акту на право власності на землю серії І- НОМЕР_1 , ;

звернути стягнення на садовий будинок № 165 (сто шістдесят п`ять ) - загальною площею 202,1 (двісті дві цілих одна десята) кв.м. з надвірними будівлями та спорудами , який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2 .

На підставі вищевказаного рішення було видано виконавчий лист № 369/7712/17 від 25.07.2018 року , який в подальшому був пред`явлений до примусового виконання до Приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_6.

31 липня 2018 року Приватним виконавцем виконавчого округу Київської області ОСОБА_6 було відкрито виконавче провадження № 56885909 з примусового виконання вищезазначеного рішення суду.

Постановою від 31 липня 2018 року приватним виконавцем накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно Боржника в межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця 2 899 689,86 грн.

Постановою від 29 серпня 2018 року було описано нерухоме майно Боржника: земельну ділянку, площею 660 кв.м., цільове призначення: для ведення садівництва, адреса: АДРЕСА_1, Державний акт на право власності на землю I-KB № 048048 та садовий будинок загальною площею 202,1 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2 .

В той же час, згідно з рішенням Гореницької сільської ради від 21 червня 2018 року № 4/3 садовий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , було переведено у житловий.

На підставі вищевказаного рішення 07 листопада 2018 року Державним реєстратором речових прав на нерухому майно було внесено запис про те, що «тип ОНМ «садовий будинок» змінено на «житловий будинок», а також зареєстровано за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (номер запису про право власності 28885263 від 07.11.2018 року).

Однак, наказом Міністерства юстиції України від 10.06.2019 року № 1723/5 скасовано вищезазначене рішення про державну реєстрацію. Наказ був виданий на підставі висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 03.06.2019 року за результатами розгляду скарги ОСОБА_5 в інтересах Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» від 28.02.2019 року № 110/5967/2019.

Позивач, вважаючи що висновок Комісії та наказ Міністерства юстиції України є протиправними, звернувся з даним адміністративним позовом та із заявою про забезпечення позову до суду.

Суд першої інстанції задовольнив повністю заяву позивача про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову та зазначив, що існує висока ймовірність подальшого відчуження спірного нерухомого майна, яка потягне для позивача негативні наслідки.

Надаючи правову оцінку фактичним обставинам, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Так, відповідно до ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Згідно з п. 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008р. N 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Так, у заяві про вжиття заходів забезпечення позову позивач зазначав, що внаслідок виконання оскаржуваного Наказу Міністерства юстиції України від 10.06.2019 року № 1723/5 про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким будинку ОСОБА_1 буде повернуто статус «садовий», існує реальна ймовірність того, що Приватний виконавець ОСОБА_6 знову виставить майно на прилюдні торги та реалізує майно, статус якого може бути змінено внаслідок задоволення поданого позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Частиною третьою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено виключний перелік випадків, в яких забезпечення позову не допускається.

Так, не допускається забезпечення позову шляхом:

1) зупинення актів Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та встановлення для них заборони або обов`язку вчиняти певні дії;

2) зупинення рішень Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та щодо здійснення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, встановлення заборони або обов`язку вчиняти певні дії уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при здійсненні тимчасової адміністрації або ліквідації банку;

3) зупинення рішень уповноваженого центрального органу з питань цивільної авіації щодо призупинення дії або анулювання сертифікатів, схвалень, допусків;

4) зупинення рішень Національного банку України, актів Національного банку України, а також встановлення для Національного банку України заборони або обов`язку вчиняти певні дії;

5) зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

Так, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до норм вищевказаної статті забороняється зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом оскарження у даній справі є наказ Міністерства юстиції України від 10.06.2019 року № 1723/5 про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, виданий на підставі висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 03.06.2019 року за результатами розгляду скарги ОСОБА_5 в інтересах Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» від 28.02.2019 року № 110/5967/2019.

В той же час, ухвалою суду першої інстанції від 06 серпня 2019 року клопотання ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову задоволено повністю: заборонено приватному виконавцю виконавчого округу Київської області ОСОБА_6 здійснювати дії в рамках виконавчого провадження №56885909 спрямовані на примусову реалізацію нерухомого майна, а саме: садового будинку та земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі виставлення вказаного майна на прилюдні (електронні) торги.

Тобто, ухвалою суду першої інстанції про забезпечення позову було фактично зупинено дії суб`єкта владних повноважень - приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_6, який навіть не є учасником даної справи, щодо виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 червня 2010 року, яке набрало законної сили та підлягає виконанню в межах виконавчого провадження №56885909.

Відповідно до практики Європейського суду, виконання судових рішень розглядається як невід`ємна частина судового розгляду в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини неодноразово робив висновок, що це право стало б ілюзорним у разі, коли б правова система держави допускала, щоб остаточне, обов`язкове судове рішення залишалося невиконаним. Це призводить до ситуації, несумісної з принципом верховенства права (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Васерман проти Росії» від 18 листопада 2004 року, «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року, «Сулягіч проти Боснії і Герцеговіни » від 03 листопада 2009 року, «Козачок проти України» від 07 грудня 2006 року, «Акашев проти Росії» від 12 червня 2008 року).

Відтак, колегія суддів наголошує, що задовольняючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову оскаржуваною ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 серпня 2019 року, суд першої інстанції фактично зупинив виконання рішення, прийнятого в іншій справі, яке набрало законної сили та яке жодним чином не стосується оскаржуваного в даній справі наказу Міністерства юстиції України від 10.06.2019 року № 1723/5 про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Суд першої інстанції належним чином не встановив наявність підстав для застосування заходів забезпечення позову щодо майна, належного на праві власності боржнику та зазначеного у клопотанні, чим порушив права Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» як іпотеко держателя та стягувача у виконавчому провадженні.

При цьому, судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення, не було проаналізовано фактичних обставин справи у взаємозв`язку із законодавчими підставами забезпечення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом встановлення заборони приватному виконавцю виконавчого округу Київської області ОСОБА_6 здійснювати дії в рамках виконавчого провадження №56885909 спрямовані на примусову реалізацію нерухомого майна, а саме: садового будинку та земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі виставлення вказаного майна на прилюдні (електронні) торги.

Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Заслухавши у судовому засіданні доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг та відзиву на них, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, а ухвала суду першої інстанції про вжиття заходів забезпечення позову - скасуванню.

Керуючись ст. 243, 315, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційні скарги Приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_6 та Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 серпня 2019 року - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 серпня 2019 року - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст виготовлено 25.10.2019

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Н.В. Безименна,

А.Ю. Кучма