Справа № 712/12231/19
Суддя: Мельник І. О.
Дата ухвалення: 2019-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/712/249/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2019 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого-судді Мельник І.О.

з участю секретаря Хоменко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рогатинського відділення поліції Тисменицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Починок О.І., звернувся до суду з адміністративним позовом до Рогатинського відділення поліції Тисменицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, мотивуючи свої вимоги тим, що 08.09.2019 інспектором Рогатинського віділення поліції Тисминецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області старшим лейтенантом поліції Базюком М.І. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК № 1500033 відносно ОСОБА_1 . Відповідно до вищевказаної постанови, позивач 08.09.2019 о 12 год. 03 хв., керуючи автомобілем Volswagen Passat, НОМЕР_4, порушив Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, а саме: припаркувався (здійснив зупинку) на зупинці для інвалідів, не пред`явивши відповідних документів, що є порушенням п. 8.4. (порушення вимог інформаційно-вказівних знаків) вищезазначених правил. При цьому, інспектор Базюк М.І., розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, проявив упередженість та не об`єктивність, його дії суперечили принципу встановлення істини у справі, наведене підтверджується тим, що ним не взято до уваги пояснення, які надавалися позивачем. Так, під час розгляду вищевказаної справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 надавав пояснення інспектору Базюку М.І., що він є інвалідом 3 групи, і йому необхідний час аби надати підтверджуючі документи. Необхідність у часі була зумовлена наявністю великої кількості речей в автомобілі, оскільки позивач разом з родиною повертався додому з відпустки. Однак, інспектор не зажадав чекати вищевказані підтверджуючі документи, а виніс постанову № 1500033. Вважає, що вищезазначені дії посадової особи суперечать чинному законодавству, просить суд врахувати, що відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 позивач є інвалідом 3 групи за загальним захворюванням. Відтак, дії інспектора необхідно визнати протиправними, а постанову серії ЕАК № 1500033 про накладення адміністративного стягнення такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.09.2019 відкрито спрощене позовне провадження, справу було вирішено розглядати без виклику сторін. Запропоновано відповідачеві направити до суду відзив та зобов`язано надати суду належним чином завірені копії матеріалів, на підставі яких, було прийнято рішення про притягнення до адміністративної відповідальності позивача ОСОБА_1 , та у випадку наявності - оптичний диск з відео фіксацією вчиненого правопорушення. Проте, ні відзиву, ні матеріалів відповідачем до суду скеровано не було.

Відповідно до ч.1 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Статтею 258 КАС України встановлено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 262 КАС України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою серії ЕАК № 1500033 від 08.09.2019, винесеною інспектором Рогатинського віділення поліції Тисминецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області старшим лейтенантом поліції Базюком М.І.,на позивача ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн., та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КпАП України. Зокрема, постановою зазначено, що, керуючи транспортним засобом Volswagen Passat, НОМЕР_4, 08.09.2019 о 12 год. 03 хв. по вул. Л. Галицька, 92, що в м. Рогатин, ОСОБА_1 припаркувався на зупинці для інвалідів, не пред`явивши відповідних документів, чим порушив вимогу п.8.4. ґ ПДР України.

Як передбачено ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Згідно з ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 8.4 ПДР України дорожні знаки поділяються на групи: 8.4. Дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи: а) попереджувальні знаки. Інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду; б) знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги; в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі; г) наказові знаки. Показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження; ґ) інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила; д) знаки сервісу. Інформують учасників дорожнього руху про розташування об`єктів обслуговування; е) таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

По суті зафіксованого в оскаржуваній постанові правопорушення суд звертає увагу на таке.

Частиною 5 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за зупинку чи стоянку транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знаку «Водій з інвалідністю».

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи за загальним захворюванням (пенсійне посвідчення серії НОМЕР_1 ). Зупинку автомобіля було здійснено на місці для стоянки інвалідів. Позивач стверджує, що він намагався надати працівникові поліції своє посвідчення інваліда для огляду, але той сказав, що вже пізно і виніс постанову.

Згідно з положенням ч. 4 ст. 4 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», пільги особам з інвалідністю надаються на підставі посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, пенсійного посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», в яких зазначено групу та причину інвалідності (для повнолітніх осіб), категорію «дитина з інвалідністю» (для дітей), а також у відповідних випадках вказано форми захворювань (по зору, слуху та з ураженням опорно-рухового апарату).

Таким чином, суд доходить висновку, що за наведених вище обставин в діях позивача немає складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України).

Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Як зазначено вище, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складена поліцейським патрульної поліції, який відповідно до вимог ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення має право розглядати справи про адміністративні порушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ч. 5 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до положень ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (зі змінами), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згнідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем заперечується факт порушення ним Правил дорожнього руху України, відповідальність за які передбачена ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, в порушення зазначених вище вимог Закону щодо обов`язку доказування правомірності своїх дій з приводу складання постанови по справі про адміністративне правопорушення, не було надано суду будь-яких доказів на доведення законності складеної постанови, не доведено факту наявності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, не було надано суду відзиву на позов, матеріалів, які стали підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказано мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Таким чином, судом встановлено, що при винесені постанови не було наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про скоєння позивачем адміністративного правопорушення, зокрема не було зафіксовано покази свідків та не зазначено мотивів відхилення інших доказів, на які посилався позивач та не надано доказів в спростування доводів позивача.

Статтями 245-246 КУпАП встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Доказів, які б об`єктивно вказували на вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідачем до суду не надано.

Постанова про адміністративне правопорушення, складена відповідачем, не може оцінюватися судом в розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України у якості належних і допустимих доказів, що підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 122 КУпАП, оскільки заперечується позивачем, а інші докази які б їх обґрунтовували в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП не відповідає вимогам КУпАП, а тому є незаконною і підлягає скасуванню.

Разом з тим, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача інспектора Рогатинського віділення поліції Тисминецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області старшого лейтенанто поліції Базюка М.І., оскільки частиною третьою статті 286 КАС України наведено вичерпний перелік способів захисту порушеного права судом за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, яким не передбачено заявлений позивачем спосіб захисту у виді визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. 5, 6, 8-10, 73-78, 241-246, 286 КАС України, ст.ст. 22, 122 КпАП України суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Рогатинського відділення поліції Тисменицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК № 1500033 від 08.09.2019, винесену інспектором Рогатинського віділення поліції Тисминецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області старшим лейтенантом поліції Базюком Миколою Ігоровичем про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 5 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в сумі 1020 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Позивач:

ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 .

Відповідач:

Рогатинське відділення поліції Тисменицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області: Івано-Франківська область, м. Рогатин, вул. Галицька.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до Шостого Апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня її проголошення або в порядку, передбаченому ст. 297 КАС України.

Головуючий