Справа № 1.380.2019.001049
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2019-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/9933/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Іщук Л.П., Обрізка І.М.,

з участю секретаря судових засідань Гром І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2019 року у справі за її позовом до Державного кадастрового реєстратора відділу у Пустомитівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Футей Оксани Дмитрівни, Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача Пустомитівська міська рада Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго», ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,

суддя(і) у І інстанції Брильовський Р.М.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складення повного тексту рішення 27 серпня 2019 року,

ВСТАНОВИВ :

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення відділу у Пустомитівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області (далі - Відділ ГУ Держгеокадастру) щодо внесення відомостей про державну реєстрацію у Державному земельному кадастрі земельної ділянки загальною площею 0.0996 га із кадастровим номером :04:001:0017 з цільовим призначенням 11.04 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд технічної інфраструктури (виробництва та розподілення газу, постачання пари та гарячої води, збирання, очищення та розподілення води);

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Львівській області (далі - ГУ Дердгеокадкастру) скасувати записи у Державному земельному кадастрі та Поземельній книзі про державну реєстрацію земельної ділянки загальною площею 0.0996 га із кадастровим номером :04:001:0017 з цільовим призначенням 11.04 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд технічної інфраструктури (виробництва та розподілення газу, постачання пари та гарячої води, збирання, очищення та розподілення води);

- визнати протиправним та скасувати рішення Державного кадастрового реєстратора відділу у Пустомитівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Футей О.Д. (далі - Реєстратор) № РВ-018 від 05 вересня 2018 року про відмову ОСОБА_1 у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру;

- зобов`язати ГУ Держгеокадастру внести відомості до Державного земельного кадастру про державну реєстрацію земельної ділянки, площею 0, 2477 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі заяви ОСОБА_1 , поданої 22 серпня 2018 року і доданих до неї документів.

Ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду від 07 березня 2019 року було відкрито провадження у справі № 1.380.2019.001049 за вказаним позовом ОСОБА_1

14 травня 2019 року від ГУ Держгеокадастру надійшло клопотання про закриття провадження у цій адміністративній справі з огляду на те, що даний спір не належить до юрисдикції адміністративного суду.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2019 року клопотання ГУ Держгеокадастру було задоволено і закрито провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 . При цьому суд першої інстанції виходив із того, що предметом спору у даній справі є захист права власності, оскільки звертаючись до суду із цим позовом позивач має намір усунути допущені, на його думку, органом виконавчої влади порушення переважного права на земельну ділянку, на якій розташовано нерухоме майно, що перебуває у його власності. Оскільки цей спір виник із цивільних відносин, то він не належить до юрисдикції адміністративних судів і його вирішення віднесено до компетенції суду загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить зазначену ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до Львівського окружного адміністративного суду. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що є власником будинку по АДРЕСА_1 .

Вважає рішення Державного кадастрового реєстратора Відділу ГУ Держгеокадастру від 05 вересня 2018 № РВ-018 та рішення Відділу ГУ Держгеокадастру про внесення відомостей до Державного земельного кадастру про земельну ділянку :04:001:0017 протиправними та такими, що підлягають скасуванню саме у порядку адміністративного судочинства.

Рішення Великої Палати Верховного Суду у справі № 915/1377/17, на яке посилається суд першої інстанції, а також правові позиції, які викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року (справа № 661/3925/16-а) та від 12 грудня 2018 року (справа № 809/48/18) не регулюють тотожні правовідносини із тими, які виникли в даній судовій справі, а тому відповідні висновки Верховного Суду не можуть братися судом до уваги при вирішенні цього спору. Чотири позовні вимоги, які заявлені у даній адміністративній справі, повинні розглядатися за нормами Кодексу адміністративного судочинства України.

Представник ГУ Держгеокадастру у судовому засіданні апеляційного заперечила обґрунтованість вимог апелянта, просила залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу Управління - без задоволення.

Інші учасники справи на виклик апеляційного суду не прибули, про причини неявки суд не повідомили, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як безспірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є власником є власником будинку по АДРЕСА_1 . Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 129872516, право власності на житловий будинок позивачка набула 05 липня 2018 року.

Рішенням Пустомитівської міської ради Львівської області № 1191 від 18 липня 2018 року було затверджено акт про встановлення меж земельної ділянки, що належить позивачу, площею 0,2477 за адресою АДРЕСА_1 .

22 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до Відділ ГУ Держгеокадастру щодо внесення відомостей та реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастр, однак 05 вересня 2018 року рішенням Державного кадастрового реєстратора Відділу ГУ Держгеокадастру Футей О .Д. № РВ-018 їй було відмовлено з підстав:

1) непогодження межі суміжними власниками (користувачами) наведеними в описі меж кадастрового плану земельної ділянки - з ЛМКП «Львівтеплоенерго»;

2) невідповідності електронного документа установленим вимогам, а саме: XSD Схема Наявні зауваження щодо валідності електронного документу. Площа земельної ділянки ОСОБА_1 співпадає на 0.1688 %. земельну ділянку кадастровий номер :04:001:0017.

ОСОБА_1 вважає таке рішення відповідача таким, що ухвалене з порушенням норм Закону України «Про Державний земельний кадастр» та Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051 та оскаржила його до адміністративного суду.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 2 частини 1 статті 4 цього Кодексу передбачено, що публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Згідно із пунктом 7 частини 1 статті 4 Кодексу суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Приписами пункту 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;.

Разом із тим, на переконання апеляційного суду, неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір лише тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Під час визначення предметної юрисдикції справ слід виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Водночас приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

У справі, що розглядається, оскаржуються реєстраційні дії, стосовно яких існує спір про право цивільне, у межах якого можуть бути розв`язані й питання, пов`язані з реєстрацією права власності на земельну ділянку, а тому цей спір не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивачки у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що згідно з пунктом 10 частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Таким чином, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених неправомірними, на думку особи, рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Враховуючи суть спірних правовідносин та суб`єктний склад сторін у справі, апеляційний суд погоджується із думкою суду першої інстанції про те, що зазначений спір не належить до юрисдикції адміністративних судів і підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до приписів пункту 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи дане процесуальне питання, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства немає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2019 року у справі № 1.380.2019.001049 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко
Постанова у повному обсязі складена 25 жовтня 2019 року.