Справа № 280/1217/19
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 жовтня 2019 року м. Дніпросправа № 280/1217/19
Суддя І інстанції Конишева О.В.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Мельника В.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД Інвар»

на додаткове рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД Інвар» до Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ТД Інвар» звернулося до суду з вищевказаним позовом в якому просило визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області від 05 листопада 2018 року:

№ за формою «Р», яким TOB «ТД Інвар» збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму 582 775,00 грн. та нараховані штрафні (фінансові) санкції у сумі 51 876, 50 грн.;

№ за формою «Р», яким TOB «ТД Інвар» збільше но суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на суму 230 562, 00 грн. та нараховані штрафні (фінансові) санкції у сумі 115 281, 00 грн.;

№ за фор мою «В4», яким TOB «ТД Інвар» зменшено розмір від`ємного значення суми податку на до дану вартість на суму 15 226, 00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на безпідставність висновків податкового органу щодо не встановлення факту реальності господарських операцій із зазначеними в акті перевірки контрагентами враховуючи той факт що податковим органом не належним чином проаналізовано наявність усіх первинних документів що підтверджують реальність вказаних операцій. Крім того позивач не може нести відповідальність за дотримання податкової дисципліни своїми контрагентами та третіми особами.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 28 травня 2019 року позов задоволено.

В той же час додатковим рішенням від 10 червня 2019 року відмовлено у стягненні на користь позивача понесених витрат на правничу допомогу.

Не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції щодо відмови у стягненні витрат на правничу допомогу ТОВ «ТД Інвар» подало апеляційну скаргу в якій просить додаткове рішення суду скасувати та прийняти нове яким стягнути з відповідача документально підтверджені понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 47 000 грн.. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом не взято до уваги подання позивачем доказів щодо надання правничої допомоги та розрахунок таких витрат, які є співмірними із складністю справи, ціною позову та якістю написання позовної заяви. Вказує, що адвокатським бюро у встановленому законом порядку було оприбутковано готівку отриману від позивача як оплату за правничу допомогу, що підтверджується Касовою книгою за травень 2019 року, оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 301 «Каса Адвокатське бюро «Пшець Олександр» за травень 2019 року, Карткою рахунку 301 «Каса Адвокатське бюро «Пшець Олександр» за травень 2019 року, оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 361 Контрагенти; Замовлення за травень 2019 року, оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 703 Види діяльності за травень 2019 року. Зазначає, що посилання суду на відсутність Книги обліку доходів та витрат, затвердженої наказом Міндоходів від 16 вересня 2013 року № 481 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення», зареєстрованим у в Міністерстві юстиції України 01 жовтня 2013 року за № 1686/24218 є безпідставним, оскільки норми вказаного наказу не поширюються на юридичних осіб, зокрема на Адвокатське бюро «Пшець Олександр», яке безпосередньо надавало послуги на правничу допомогу відповідно до укладеного з позивачем договору.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник контролюючого органу просив відмовити у її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції, представник ТОВ «ТД Інвар» не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про стягнення витрат на правову допомогу суд першої інстанції виходив з того, що актами наданих послуг не доведено які саме консультації були надані та обсяг цих консультацій, крім того відсутність витягу з книги доходів і витрат унеможливлює встановлення факту отримання адвокатом доходу від здійснення незалежної професійної діяльності та його декларування, а отже пов`язаність вказаного доходу із наданням правничої допомоги позивачу.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини другої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За змістом частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини сьомої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У ситуації, що розглядається, Адвокатське бюро «Пшець Олександр» виконувало послуги з професійної правничої допомоги позивачу у розгляді цієї справи на підставі договору від 11 березня 2019 року про надання правової допомоги та додаткової угоди від 21 березня 2019 року.

За таких обставин доводи викладені у запереченнях на апеляційну скаргу, що заявлені витрати на правничу допомогу не стосуються вказаного предмета спору не можуть братися до уваги.

Заявлені вимоги позивача щодо повернення йому витрат на професійну правничу допомогу в сумі 47 000 грн. ґрунтуються на тому, що згідно з договірними умовами гонорар адвоката обчислюється виходячи з додаткових угод.

При цьому відповідно до акту приймання передачі виконаних послуг № 1 від 14 травня 2019 року надана юридична консультація вивчення документів, вартість робіт складає - 10 000 грн.,; відповідно до акту приймання передачі виконаних послуг № 2 від 15 травня 2019 року підготовлено позовну заяву, вартість робіт складає 20 000 грн.; відповідно до акту приймання передачі виконаних послуг № 3 від 17 травня 2019 року представництво інтересів клієнта в судовому засіданні, яке відбулося 22.04.2019 року складає 5000 грн, представництво інтересів в судовому засіданні , яке відбулося 14.05.2019 року також складає 5000 грн., вартість робіт складає 10 000 грн.; відповідно до акту приймання передачі виконаних послуг № 4 від 27 травня 2019 року підготовлено відповідь на відзив - 2000 грн. та представництво інтересів в судовому засіданні 5000 грн., вартість робіт складає 7 000 грн.

Всього 47 000 грн.

На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу позивача за Договором, надано копії наступних документів:

-Договір про надання правової допомоги від 11.03.2019 №18/03/19;

-Додаткової угоди від 21.02.2019 №1;

-Акту приймання-передачі виконаних робіт від 14.05.2019 №1;

-Рахунку від 14.05.2019 №1;

-Прибуткового касового ордеру від 15.05.2019 №15/5;

-Прибуткового касового ордеру від 16.05.2019 №16/05;

-Акту приймання-передачі виконаних робіт від 17.05.2019 №3;

-Рахунку від 17.05.2019 №3; прибуткового касового ордеру від 17.05.2019 №17/05;

-Акту приймання-передачі виконаних робіт від 27.05.2019 №4;

-Рахунку від 27.05.2019 №4;

-Прибуткового касового ордеру від 27.05.2019 №27/05.

Крім того позивачем надано копії: Касової книги за травень 2019 року, оборотно-сальдової відомості по рахунку 301 «Каса Адвокатське бюро «Пшець Олександр» за травень 2019 року, Картки рахунку 301 «Каса Адвокатське бюро «Пшець Олександр» за травень 2019 року, оборотно-сальдової відомості по рахунку 361 Контрагенти; Замовлення за травень 2019 року, оборотно-сальдової відомості по рахунку 703 Види діяльності за травень 2019 року, які підтверджують оприбуткування готівки.

При цьому колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що послання суду першої інстанції на відсутність Книги обліку доходів та витрат, затвердженої наказом Міндоходів від 16 вересня 2013 року № 481 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення», зареєстрованим у в Міністерстві юстиції України 01 жовтня 2013 року за № 1686/24218 є безпідставним, оскільки норми вказаного наказу не поширюються на юридичних осіб, зокрема на Адвокатське бюро «Пшець Олександр», яке безпосередньо надавало послуги на правничу допомогу відповідно до укладеного з позивачем договору.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу суд апеляційної інстанції надає оцінку співмірності заявленої до повернення позивачем суми коштів із критеріями, встановленими частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме те, що ця справа за складом учасників, підставами виникнення спору, позовними вимогами та законодавством, яке регулює спірні правовідносини, підлягає вирішенню за правилами спрощеного позовного провадження, тобто є справою не значної складності.

Проаналізувавши зроблений позивачем розрахунок та надані заперечення на нього, а також враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку щодо часткового задоволення витрат на правову допомогу. Враховуючи вищезазначене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що обґрунтованим, об`єктивним і таким, що підпадає під критерій розумності, є визначення вартості послуг адвоката у судовому засіданні із розрахунку - 500 грн. за один судодень, надання консультацій з вивченням документів 2000 грн., написання відповіді на відзив 500 грн., складення позовної заяви з урахуванням складності справи 5 000 грн.

З урахуванням усіх вищезазначених обставин, суд апеляційної інстанції вважає за доцільним стягнути з бюджетних асигнувань ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу у цій справі в сумі 9 000 грн., керуючись таким розрахунком: (3 судових засідання по х 500 грн., + 500 грн. написання відповіді на відзив + 2000 грн. консультації з вивченням документів + 5 000 написання позовної заяви всього 9 000 грн.

Враховуючи викладене апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а додаткове рішення суду першої інстанції щодо відмови у стягненні витрат на правничу допомогу скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення цієї частини вимог у розмірі 9 000 грн.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 315, ст.ст. 317, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД Інвар» задовольнити частково.

Додаткове рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 року скасувати та прийняти нову постанову якою вимоги щодо стягнення правничої допомоги задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД Інвар» сплачені витрати на правничу допомогу у розмірі 9 000 грн. (дев`ять тисяч грн.)

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД Інвар» сплачений судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 2881 грн. 50 коп. (дві тисячі вісімсот вісімдесят одна грн. 50 коп.)

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі.

В повному обсязі постанова складена 17 жовтня 2019 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова

суддя В.В. Мельник