Справа № 400/1052/19
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2019-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/1052/19
Головуючий в 1 інстанції: Малих О.В.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача - Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Миколаївської міської ради на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2019 року по справі за адміністративним позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Фрегата» до Миколаївської міської ради, третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю «Миколаївський домобудівельний комбінат», про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Фрегата» (далі ОСББ) звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просило: визнати протиправною бездіяльність Миколаївської міської ради щодо не розгляду звернень ОСББ: заяви від 29 червня 2016 року № 000420, заяви від 31 січня 2017 року № 000063, заяви від 16 лютого 2018 року № 00000143; зобов`язати Миколаївську міську раду розглянути звернення ОСББ: заяву від 29 червня 2016 року № 000420, заяву від 31 січня 2017 року № 000063, заяву від 16 лютого 2018 року № 00000143 у відповідності до норм чинного законодавства.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він неодноразово звертався до відповідних структурних підрозділів Миколаївської МР з заявами, у яких просив посприяти у розгляді питання надання у постійне користування ОСББ земельної ділянки, але жодна з вказаних заяв належним чином розглянути не була.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2019 року позовні вимоги було задоволено частково. Суд визнав протиправною бездіяльність Миколаївської міської ради щодо не розгляду звернень ОСББ, а саме: заяв від 29 червня 2016 року №000420 та від 31 січня 2017 року №000063; зобов`язав Миколаївську міську раду розглянути звернення ОСББ, а саме: заяви від 29 червня 2016 року №000420 та від 31 січня 2017 року №000063 у відповідності до норм чинного законодавства. В решті позову було відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду в частині задоволених позовних вимог Миколаївська міська рада подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з частковим порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим просить його скасувати та відмовити в задоволенні позову повністю.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСББ створено власниками квартир багатоквартирного будинку №129-г по вул. Потьомкінська у м.Миколаєві, збудованого ТДВ «МДБК» в мікрорайоні 71 та зареєстровано як юридичну особу 15 лютого 2016 року.

Згідно акту приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс, укладеного між ТДВ «МДБК» та ОСББ 18.04.2019 року, багатоквартирний будинок №129-г по вул. Потьомкінська у м.Миколаєві передано на баланс ОСББ.

Відповідно до листа ТДВ «МДБК» від 27 травня 2016 року №266 адміністрація підприємства ТДВ «МДБК» повідомило ОСББ про відмову від права користування відповідною часткою земельної ділянки, на якій розташований завершений будівництвом та введений до експлуатації багатоквартирний житловий будинок за адресою м. Миколаїв, вул. Потьомкінська 129-г. Решта земель, наданих згідно договору оренди землі №10870 від 27 травня 2015 року для забудови мікрорайону 71, ІІІ черга будівництва в м.Миколаєві по вул. Потьомкінська ріг вул. 1 Слобідська залишається в користуванні забудовника - ТДВ «МДБК».

29 червня 2016 року ОСББ звернулось до міського голови Сенкевича ОФ. із заявою (реєстраційний № 000420) про видачу рішення міської ради про надання в постійне користування земельної ділянки для обслуговування прибудинкової території будинку №129-г по вул.Потьомкінській у м.Миколаєві. Відповідне рішення, як і відповіді на свою заяву, позивач не отримав.

31 січня 2017 року ОСББ звернулось до Миколаївського міського дозвільного центру із заявою (реєстраційний номер 000063) про надання рішення міської ради про надання в постійне користування земельної ділянки для обслуговування прибудинкової території території будинку №129-г по вул.Потьомкінській у м.Миколаєві.

Управління містобудування та архітектури Миколаївської міської ради, розглянувши звернення позивача від 31 січня 2017 року №000063, листом від 22 лютого 2017 року №14-449(01) зазначило, що згідно з містобудівною документацією - Генеральним планом м.Миколаєва, затвердженим рішенням Миколаївської МР від 18 червня 2009 року №35/18, зазначена земельна ділянка відноситься до території багатоквартирної житлової забудови. Відповідно до Плану зонування території м.Миколаєва, затвердженого рішенням Миколаївської МР від 11 серпня 2016 року №6/3, зазначена ділянка відноситься до зони мішаної житлової забудови середньої поверховості та громадської забудови (Ж-4).

Враховуючи відповідність містобудівної документації, згідно ст.42 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), управління погодило надання в постійне користування земельної ділянки орієнтовною площею 1366 кв.м. для обслуговування багатоквартирного житлового будинку за адресою: вул.Потьомкінська, 129-г, без встановлення огорожі та парканів та з врахуванням обмежень для обслуговування інженерних мереж та споруд, а також проїздів та майданчиків, згідно з чинним законодавством.

16 лютого 2018 року ОСББ звернулось до управління земельних ресурсів Миколаївської МР із зверненням (реєстраційний № 00000143), в якому просило посприяти в вирішенні питання щодо передачі в постійне користування земельної ділянки орієнтовною площею 1366 кв.м. для обслуговування багатоквартирного житлового будинку за адресою: вул.Потьомкінська , 129-г та надіслати на адресу ТДВ «МДБК» листа про необхідність звернення до Миколаївської МР та подання документів для внесення змін площі земельної ділянки по договору оренди №10870 від 25 липня 2015 року.

Розглянувши звернення позивача, управління земельних ресурсів Миколаївської МР листом від 22 березня 2018 року №02-15/631 повідомило, що управлінням земельних ресурсів направлено листа ТДВ «МДБК» щодо необхідності звернутись до міської ради із заявою про поділ земельної ділянки площею 3830 кв.м. та внесення відповідних змін до договору оренди від 27 травня 2015 року №10870.

Вважаючи, що жодна з вказаних заяв у встановленому порядку шляхом винесення відповідного рішення відповідачем розглянута не була, ОСББ звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов в частині, суд першої інстанції виходив з того, що надання земельної ділянки у постійне користування або відмова у такому наданні оформляється розпорядчим індивідуальним правовим актом - рішенням органу місцевого самоврядування, яким у цьому випадку є відповідач. Відповідно, такі рішення не можуть оформлятися листами у відповідь на заяви/клопотання заявника. Крім того, суд зазначив, що доказів розгляду заяви позивача від 29 червня 2016 року відповідачем не надано, а також лист Управління містобудування та архітектури Миколаївської міської ради від 22 лютого 2017 року № 14-449(01), наданий у відповідь на заяву позивача від 31 січня 2017 року № 000063 про надання рішення міської ради про надання в постійне користування земельної ділянки для обслуговування прибудинкової території будинку № 129-г по вул. Потьомкінській у м. Миколаєві не може вважатись «рішенням» у розумінні вищевикладених норм.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно ч.1 ст.122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Положеннями ст.123 ЗК України визначено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі:

надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення;

формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання).

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення документації із землеустрою або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються:

затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності);

надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Згідно із п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі Закон) виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

За змістом ст.59 Закону вбачається, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

З аналізу наведених норм чинного законодавства вбачається, що процедура отримання в постійне користування земельної ділянки для обслуговування багатоквартирного житлового будинку розпочинається із подання повноважними суб'єктами відповідного клопотання, водночас, належною та законодавчо передбаченою реакцією відповідного суб'єкта владних повноважень (місцевої ради) є виключно розгляд по суті вказаного клопотання на пленарному засіданні ради та винесення відповідного рішення (ст.59 Закону), як окремого правового акту індивідуальної дії про надання відповідного дозволу або відмову в цьому з відповідним мотивуванням.

Наведені висновки також узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду від 18 вересня 2018 року справа №823/15531/16.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 29 червня 2016 року та 31 січня 2017 року звертався із заявами до відповідача про видачу рішення міської ради про надання в постійне користування земельної ділянки для обслуговування прибудинкової території будинку №129-г по вул. Потьомкінській у м. Миколаєві.

Водночас, Миколаївською міською радою як компетентним органом у вирішенні земельних питань не було розглянуто на пленарному засіданні вказані клопотання позивача. В порушення вимог статті 123 ЗК України жодного рішення за результатами розгляду вказаного клопотання, як у встановлений законодавством строк, так і пізніше прийнято не було, що свідчить про порушення відповідачем порядку розгляду спірних клопотань та наявність підстав для задоволення позову (в частині досліджуваній судом апеляційній інстанції).

Доводи відповідача з приводу того, що на всі звернення ОСББ надано відповідь та повернуто документи заявнику - голові ОСББ, що відповідає вимогам Порядку взаємодії державного адміністратора та місцевих дозвільних органів щодо розгляду заяв суб`єктів господарювання на отримання документа дозвільного характеру - рішення міської ради про передачу у власність, надання у постійне користування та оренду (продовження терміну оренди) земельних ділянок, затвердженого рішенням виконавчого комітету Миколаївської МР від 14 грудня 2012 року № 1409, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказані посилання не узгоджуються з встановленим законами (які мають вищу юридичну силу по відношенню до рішень відповідача), зокрема статтею 123 ЗК України та статтею 26 Закону, порядком вирішення питань регулювання земельних відносин, зокрема, надання земельних ділянок у користування.

Доводи апеляційної скарги, з приводу пропуску позивачем строку звернення до суду, колегія суддів вважає безпідставними та зазначає, що спірна бездіяльність позивача по не розгляду клопотань (які досліджуються судом апеляційній інстанції) позивача в даних правовідносинах має характер триваючої бездіяльності, яка є тривалим невиконанням вимог правової норми, в даному випадку, у вигляді бездіяльності.

Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 804/401/17 зазначив, що триваюче правопорушення - це проступок, пов'язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов'язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов'язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об'єктивно існує цей обов'язок, виконанням обов'язку відповідним суб'єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Колегія суддів зазначає, що не розглядаючи клопотання позивача від 29 червня 2016 року та 31 січня 2017 року належним чином (шляхом винесення відповідного рішення у місячний строк), відповідач вчиняє триваючу протиправну бездіяльність безперервно, тобто станом і на час звернення позивача до суду, а тому звернення останнього до суду в квітні 2019 року з підстав неналежного розгляду відповідачем заяв від 29 червня 2016 року та 31 січня 2017 року відбулось з дотриманням строків, визначених ст.122 КАС України.

Інші, доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішенні, ґрунтуються на суб'єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку щодо спірних правовідносин.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Миколаївської міської ради - залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2019 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Федусик А.Г.
Судді Бойко А.В. Шевчук О.А.