Справа № 820/2181/16
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2019-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

29 жовтня 2019 року

Київ

справа №820/2181/16

адміністративне провадження №К/9901/34061/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Губської О. А.,

суддів: Білак М. В., Загороднюка А.Г.,

розглянув у попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції справу

за позовом ОСОБА_1 до Аудиторської палати України про скасування рішення, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Аудиторської палати України на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 4 жовтня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 8 грудня 2016 року, прийняту у складі колегії суддів: Чалого І.С., (головуючий), Зеленського В,В., П`янової Я.В.,

І. Суть спору

1. ОСОБА_1 (надалі також ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Аудиторської палати України (надалі також АПУ, відповідач), в якому просив:

1.1 скасувати рішення АПУ № 315/5.2 від 24 вересня 2015 року;

1.2. зобов`язати АПУ поновити дію сертифікату аудитора ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , який чинний до 20 липня 2017 року.

2. В обґрунтування позову позивач зазначає, що застосування в оскаржуваному рішенні АПУ № 315/5.2 від 24 вересня 2015 року найсуворішого стягнення до позивача у вигляді анулювання сертифіката аудитора є незаконним та безпідставним, оскільки відповідачем не доведено та не встановлено суттєвих порушень позивача при наданні аудиторських послуг.

2.1. Позивач також зазначає, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням встановленого порядку та строків проведення перевірки, що є грубим порушенням положень Порядку проведення перевірок матеріалів скарг, які надходять до АПУ, затвердженого рішенням відповідача №196/7 від 27 листопада 2008 року (надалі також Порядок №196/7).

2.2. Позивач, посилаючись на незаконність прийнятого відповідачем рішення та звертаючи увагу на неупердженність і невідповідність застосованого до позивача стягнення, просить рішенням АПУ №196/7 від 27 листопада 2008 року скасувати із зобов`язанням поновити дію сертифікату аудитора ОСОБА_1 .

3. Відповідач позов не визнав. У запереченнях проти позову наполягав на безпідставності позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні з огляду на правомірність прийнятого рішення АПУ №196/7 від 27 листопада 2008 року.

ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи

4. До Товариства з обмеженою відповідальністю «Аудиторська фірма «Ревізор» (надалі також ТОВ «Аудиторська фірма «Ревізор») звернувся адвокат Романенко Н.А. з проханням провести аудиторську перевірку та надати висновок, що підтверджує право власності на майно ОСОБА_3

5. ТОВ «Аудиторська фірма «Ревізор» 2 лютого 2015 року надано адвокату Романенко Н.А. лист-зобов`язання, в якому зазначено, що за результатами виконання завдання буде надано відповідь у вигляді листа з висновками на підставі проведеного дослідження та окремий документ, у якому будуть систематизовані активи ОСОБА_3 та джерела їх походження.

6. Також відповідно до цього листа-зобов`язання ТОВ «Аудиторська фірма «Ревізор» класифіковано завдання як надання послуг у вигляді письмових консультацій.

7. ТОВ «Аудиторська фірма «Ревізор» 6 лютого 2015 року надано адвокату Романенко Н.А. лист щодо результатів дослідження активів ОСОБА_3 з окремим документом, в якому систематизовані його активи та окремий лист з роз`ясненням щодо діяльності у сфері спільного інвестування зазначеної особи.

8. 31 березня 2015 року до АПУ надійшла скарга від ОСОБА_4 на дії ТОВ «Аудиторська фірма «Ревізор» під час надання аудиторських послуг та складання звіту незалежного аудитора стосовно активів громадянина України ОСОБА_3 , до якої надано завірену Дзержинським районним судом міста Харкова копію звіту незалежного аудитора від 6 лютого 2015 року, підписаного директором ТОВ «Аудиторська фірма «Ревізор» аудитором ОСОБА_1 та скріпленого печаткою цього товариства.

9. Скаржником також поінформовано АПУ про те, що в провадженні Дзержинського районного суду міста Харкова перебуває справа №638/21336/14-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частку в спільному майні, набутого за час перебування в шлюбі з 4 червня 2005 року, в порядку його поділу.

10. На підтвердження доводів відповідача про придбання за рахунок виключно його власних особистих коштів майна, адвокат Романенко Н.А.. замовила аудиторську перевірку, яка, на її думку, була проведена з порушенням положень чинного законодавства.

11. Головою АПУ відповідно до пункту 2.2 Порядку №196/7 прийнято рішення щодо відповідності даного звернення визначенню скарги, передано до Комітету з контролю якості аудиторських послуг (надалі також Комітет) та відповідно до пункту 4.1 Порядку №196/7, Комітетом направлено позивачу повідомлення щодо надходження скарги (вих. № 01-01-25/263 від 3 квітня 2015 року), яким позивача поінформовано про факт надходження до АПУ скарги, а також вимогу надати пояснення по суті та документи для перевірки матеріалів даної скарги.

12. У відповідь на вищезазначене повідомлення, ОСОБА_1 листами (від 16 квітня 2015 року 08/15 та № 07/15) надав до АПУ для перевірки копії витребуваних документів та пояснення по суті поставлених Комітетом питань.

13. Відповідно до пунктів 4.6. та 4.7 Порядку №196/7, за наслідками вивчення та аналізу змісту скарги та доданих до неї документів і відомостей, що стосується скарги, головою Комітету прийнято рішення про проведення перевірки скарги шляхом здійснення невиїзної перевірки.

14. У зв`язку з тим, що звітні документи за результатами виконання завдання, які були надіслані до АПУ скаржником (додаток 10) та пояснення, надані позивачем у листі від 16 квітня 2015 року №08/15, де він стверджував, що надавав послуги у вигляді письмових консультацій відрізнялись за своєю концептуальною основою, у працівників Комітету виникла необхідність витребувати у ОСОБА_1 додаткові пояснення та документи, у зв`язку з чим термін проведення перевірки матеріалів скарги продовжено, а на адресу позивача надіслано запит щодо надання додаткових пояснень (вих. № 01-01-25/383 від 7 травня 2015 року).

15. 19 травня 2015 року на адресу АПУ надійшло пояснення ТОВ «Аудиторська фірма «Ревізор» від 15 травня 2015 року № 09/15, в якому зазначено, що завдання, виконане на запит адвоката Романенка Н.А., було класифіковано як надання послуг у вигляді письмових консультацій, а звіт незалежного аудитора від 6 лютого 2015 року є одним з чорнових варіантів (чернетка), який складений тільки для узгодження висновків по суті виконання завдання.

16. За наслідками здійснення перевірки матеріалів скарги, пояснень та документів позивача, Комітетом передано до Комісії з контролю якості та професійної етики та ОСОБА_1 звіт від 12 червня 2015 pоку №19/СК про результати невиїзної перевірки матеріалів скарги, яка надійшла до АПУ від громадянки ОСОБА_4 , щодо недотримання вимог Закону України «Про аудиторську діяльність», стандартів аудиту та норм професійної етики директором ТОВ «Аудиторська фірма «Ревізор» ОСОБА_1 під час надання ним аудиторських послуг та складання звіту незалежного аудитора стосовно активів громадянина України ОСОБА_3

17. Відповідно до висновків Комітету, зазначених у звіті від 12 червня 2015 року №19/СК, з боку ТОВ «Аудиторська фірма «Ревізор» при наданні аудиторських послуг було порушено вимоги статті 6, пункту 1 статті 19 Закону України «Про аудиторську діяльність», Міжнародної концептуальної основи завдань з надання впевненості та Міжнародного стандарту завдань з надання впевненості (надалі також МСЗНВ) 3000 «Завдання з надання впевненості, що не є аудитами чи оглядами історичної фінансової інформації».

18. За результатами розгляду на засіданні Комісії з контролю якості та професійної етики 18 червня 2015 року (протокол № 59) звіту від 12 червня 2015 року № 19/СК та наданих до перевірки матеріалів та пояснень, вирішено надати на розгляд Дисциплінарної комісії АПУ висновок щодо неналежного виконання професійних обов`язків позивачем під час надання аудиторських послуг.

19. Запропоновано Дисциплінарній комісії АПУ визнати порушення, допущені директором ТОВ «Аудиторська фірма «Ревізор» аудитором ОСОБА_1 . статті 6, пункту 1 статті 19 Закону України «Про аудиторську діяльність», Міжнародної концептуальної основи завдань з надання впевненості та Міжнародного стандарту завдань з надання впевненості (МСЗНВ) 3000 «Завдання з надання впевненості, що не є аудитами чи оглядами історичної фінансової інформації».

20. За результатами розгляду на черговому засіданні Дисциплінарної комісії АПУ 17 вересня 2015 року (протокол № 6) висновку Комісії з контролю якості від 18 червня 2015 року №18/СК, звіту від 12 червня 2015 року № 19/СК, зауважень та додаткових пояснень до звіту від 12 червня 2015 року № 19/СК, наданих до АПУ позивачем листом № 11/15 від 25 червня 2015 року, Дисциплінарна комісія прийняла рішення: 1) пропонувати АПУ застосувати до директора ТОВ «Аудиторська фірма «Ревізор» аудитора ОСОБА_6 стягнення у вигляді анулювання сертифіката аудитора; 2) у разі, якщо аудитор надасть на чергове засідання АПУ, проведення якого заплановано на 24 вересня 2015 року, належно оформлений документ з Дзержинського районного суду міста Харкова, де перебуває звіт аудитора по справі № 638/21336/14-ц, про те, що аудитор відкликав аудиторський звіт з суду у зв`язку з тим, що даний звіт не може використовуватися судом, тому що складений в чорновому вигляді, пропонувати АПУ застосувати до директора ТОВ «Аудиторська фірма «Ревізор» аудитора ОСОБА_6 стягнення у вигляді зупинення чинності сертифіката аудитора строком на 6 місяців; 3) надати відповідний проект рішення із зазначеного питання на чергове засідання АПУ, проведення якого заплановано на 24 вересня 2015 року.

21. Рішенням Аудиторської палати України № 315/5.2 від 24 вересня 2015 року до аудитора ОСОБА_6 застосовано стягнення у вигляді анулювання сертифіката аудитора НОМЕР_1, виданого рішенням АПУ від 20 липня 2007 року №181.

ІІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

22. Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 4 жовтня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 8 грудня 2016 року, позов задоволено частково.

22.1. Скасовано рішення Аудиторської палати України № 315/5.2 від 24 вересня 2015 року.

22.2. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

22.3. Стягнуто на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 551,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань АПУ.

22.4. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанцій, виходив з того, що порушення чинного законодавства, допущені позивачем при проведенні аудиторської перевірки та при складанні звіту, не можна вважати суттєвими, оскільки аудитор ОСОБА_1 виконав вимоги Дисциплінарної комісії АПУ та вжив усіх можливих та необхідних заходів щодо недопущення настання негативних наслідків від звіту при розгляді судом справи №638/21336/14-ц.

22.5. Судами попередніх інстанцій наголошено, що рішення АПУ № 315/5.2 від 24.09.2015 є необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, оскільки відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення не взято до уваги усіх обставин для прийняття вірного рішення.

IV. Провадження в суді касаційної інстанції

23. Відповідач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права, просить судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

24. В касаційній скарзі скаржник зазначає, що саме факт неналежного виконання позивачем своїх професійних обов`язків став підставою накладання на нього стягнення, а не факт того, що документ, складений ОСОБА_1 названий «Звіт незалежного аудитора» та не містить поміток «чернетка».

24.1. При цьому скаржник вказує на те, що визначення ступеню суттєвості порушень належить до виключної компетенції Дисциплінарної комісії АПУ та її повноваження при розгляді матеріалів дисциплінарного провадження є дискреційними, а тому запропоноване нею стягнення у вигляді анулювання сертифіката є мірою відповідальності саме за суттєві порушення, з чим обґрунтовано погодилася АПУ при прийнятті оскаржуваного рішення.

24.2. Також відповідач в касаційній скарзі наполягає на тому, що дії позивача щодо направлення листа до суду з проханням не враховувати аудиторський звіт при розгляді матеріалів справи №638/21336/14-цу зв`язку з тим, що цей звіт не є остаточним варіантом відповіді аудитора замовнику, не спростовують факту неналежного виконання позивачем професійних обов`язків, а отже не вказують на незаконність оскаржуваного рішення.

25. Відзив на касаційну скаргу до суду касаційної інстанції не надходив.

26. Суддя-доповідач Вищого адміністративного суду України ухвалою від 6 березня 2017 року відкрив касаційне провадження за названою касаційною скаргою.

27. 5 березня 2018 року касаційну скаргу передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

28. У зв`язку з постановленням Верховним Судом 17 жовтня 2018 року ухвали про відведення судді-доповідача Пасічник С.С., суддів Васильєвої І.А., Юрченко В.П. від розгляду зазначеної касаційної скарги, призначено повторний автоматизований розподіл касаційної скарги у справі №820/2181/16.

29. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року вказана касаційна скарга разом із справою передана суддям: Білоусу О.В. (головуючий), Желтобрюх І.Л., Стрелець Т.Г.

27. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 6 червня 2019 року адміністративна справа №820/2181/16 передана на розгляд суддів: Губська О.А. (суддя-доповідач), Білак М.В., Калашнікова О.В. та ухвалою від 10 червня 2019 року касаційна скарга прийнята до провадження.

V. Джерела права й акти їх застосування (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)

28. Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

29. Частиною третьої статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

30. Відповідно до статей 12 та 22 Закону України «Про аудиторську діяльність» та пунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.5., 2.3.6. Статуту АПУ, відповідач здійснює контроль за дотриманням аудиторськими фірмами та аудиторами вимог цього Закону, стандартів аудиту, норм професійної етики аудиторів; регулює взаємовідносини між аудиторами (аудиторськими фірмами) у процесі здійснення аудиторської діяльності та у разі необхідності застосовує до них стягнення; визначає порядок застосування до аудиторів (аудиторських фірм) стягнення за незалежне виконання професійних обов`язків у вигляді попередження, зупинення чинності сертифіката на строк до одного року або анулювання сертифіката, виключення з Реєстру; розглядає скарги на діяльність окремих аудиторів (аудиторських фірм) з питань її компетентності.

31. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про аудиторську діяльність» за неналежне виконання професійних обов`язків до аудитора (аудиторської фірми) можуть бути застосовані Аудиторською палатою України стягнення у вигляді попередження, зупинення чинності сертифіката на строк до одного року або анулювання сертифіката, виключення з Реєстру.

32. На виконання вимог статті 22 Закону України «Про аудиторську діяльність» розроблено Порядок застосування до аудиторів (аудиторських фірм) стягнень за неналежне виконання професійних обов`язків, який затверджений рішенням Аудиторської палати України від 15 листопада 2007 року № 184/4 (надалі також Порядок № 184/4).

33. Відповідно до пункту 3.1 розділу 3 вказаного Порядку №184/4 розгляд на засіданні АПУ питань про застосування стягнень до аудиторів (аудиторських фірм) здійснюється на підставі подання відповідного проекту рішення Дисциплінарною комісією АПУ.

34. Приписами пункту 3.2 розділу 3 Порядку № 184/4 за неналежне виконання професійних обов`язків до аудиторів (аудиторських фірм) АПУ можуть бути застосовані стягнення у вигляді попередження, зупинення терміну чинності сертифіката на строк до одного року, анулювання сертифіката або виключення з Реєстру аудиторських фірм та аудиторів.

35. Відповідно до пункту 3.3 розділу 3 вказаного Порядку при застосуванні до аудитора (аудиторської фірми) стягнення враховується суттєвість порушення професійних обов`язків, їхні наслідки, ступінь вини аудитора (аудиторської фірми) та інші обставини, що впливають на обрання міри відповідальності. Суттєвість порушень визначає Дисциплінарна комісія АПУ при розгляді матеріалів дисциплінарного провадження.

36. Пунктами 3.4 та 3.5 розділу 3 Порядку № 184/4 встановлено, що за порушення не суттєвого характеру до аудитора (аудиторської фірми) АПУ застосовуються стягнення у вигляді: попередження або зупинення терміну чинності сертифіката аудитора на строк до 6 місяців. За суттєві порушення до аудитора (аудиторської фірми) АПУ застосовуються стягнення у вигляді зупинення чинності сертифіката на строк від 6 місяців до одного року, анулювання сертифіката або виключення з Реєстру аудиторських фірм та аудиторів.

VI. Висновок Верховного Суду

37. Як вбачається із матеріалів справи та підтверджено судами попередніх інстанцій, Дисциплінарна комісія АПУ 17 вересня 2015 року на своєму черговому засіданні прийняла рішення, яким: 1) запропоновано АПУ застосувати до позивача стягнення у вигляді анулювання сертифіката аудитора; 2) у разі, якщо аудитор надасть на чергове засідання АПУ, проведення якого заплановано на 24 вересня 2015 року, належно оформлений документ з Дзержинського районного суду міста Харкова, де перебуває звіт аудитора по справі №638/21336/14-ц, про те, що аудитор відкликав аудиторський звіт з суду у зв`язку з тим, що даний звіт не може використовуватися судом, тому що складений в чорновому вигляді, пропонувати АПУ застосувати до директора ТОВ «Аудиторська фірма «Ревізор» аудитора ОСОБА_1 стягнення у вигляді зупинення чинності сертифіката аудитора строком на шість місяців; 3) надати відповідний проект рішення із зазначеного питання на чергове засідання АПУ, проведення якого заплановано на 24 вересня 2015 року.

38. Таким чином, Дисциплінарна комісія АПУ, пропонуючи ОСОБА_1 надати документ щодо відкликання звіту незалежного аудитора від 6 лютого 2015 року та беручи до уваги доводи (пояснення) позивача, надала йому можливість відкликати аудиторський звіт з суду та вжити усі можливі та необхідні заходи щодо усунення або недопущення негативних наслідків від вказаного звіту незалежного аудитора при розгляді справи №638/21336/14-ц, не завдати матеріальної чи моральної шкоди замовнику та третім особам, причетним до мети та предмету надання цього звіту.

39. Вирішуючи спір по суті позовних вимог, судами попередніх інстанцій обґрунтовано взято до уваги листи позивача, які направлені ним на адресу Дзержинського районного суду міста Харкова від 22 вересня 2015 року №15/15 та №16/15, в яких ОСОБА_1 просить не враховувати звіт незалежного аудитора стосовно активів ОСОБА_3 при розгляді справи №638/21336/14-ц, оскільки цей звіт не є остаточним варіантом відповіді ТОВ «Аудиторська фірма «Ревізор» замовнику, а був складений для розуміння аудиторської фірми та замовником по суті.

40. При цьому, позивач, виконуючи вимоги пункту 2 рішення Дисциплінарної комісії АПУ від 17 вересня 2015 року, направив засобами електронної пошти на адресу секретаріату АПУ та Комітету з контролю якості аудиторських послуг сканкопії зазначених листів від 22 вересня 2015 року, тобто вжив можливі та необхідні заходи щодо не розгляду зазначеного звіту від 6 лютого 2015 року Дзержинським районним судом міста Харкова.

41. За визначенням пункту 1.3.4. Порядку № 184/4 дисциплінарне провадження процедура розгляду в Дисциплінарній комісії АПУ фактів неналежного виконання аудитором (аудиторською фірмою) професійних обов`язків, та вибір заходів впливу на аудитора (аудиторську фірму) у формі стягнення.

42. Стягнення - це захід впливу як міра юридичної відповідальності, що застосовується АПУ до аудитора (аудиторської фірми) в разі неналежного виконання професійних обов`язків (п. 1.3.7. Порядку № 184/4).

43. Відповідно до пункту 3.2. Порядку № 184/4 за неналежне виконання професійних обов`язків до аудиторів (аудиторських фірм) АПУ можуть бути застосовані стягнення у вигляді попередження, зупинення терміну чинності сертифіката на строк до одного року, анулювання сертифіката або виключення з Реєстру аудиторських фірм та аудиторів.

44. З викладеного вище вбачається, що Порядок № 184/4 регулює питання притягнення аудиторів до дисциплінарної відповідальності та обрання виду стягнення з урахуванням характеру суттєвості чи несуттєвості вчиненого порушення.

45. Дисциплінарна комісія АПУ, пропонуючи позивачу надати відповідні документи щодо відкликання звіту від 6 лютого 2015 року, який впливає на суттєвість вчиненого порушення, надала можливість застосувати (у разі виконання позивачем цієї вимоги) до позивача менш суворого стягнення, аніж анулювання сертифіката аудитора.

46. При цьому, колегія суддів також зауважує, що відповідно до витягу з протоколу засідання АПУ від 24 вересня 2015 року її членами було звернуто увагу на: наявність пояснень ОСОБА_1 щодо надання заявнику (в особі адвоката ОСОБА_3 ) лише письмової консультації по вказаному завданню, повідомлення позивача про те, що звіт не є остаточним варіантом відповіді замовнику та пропозиції застосувати до ОСОБА_1 стягнення у вигляді зупинення чинності сертифіката аудитора строком на шість місяців.

47. За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що неналежне виконання своїх професійних обов`язків, які допущені ОСОБА_1 при проведенні аудиторської перевірки та складання звіту, не можна визнати суттєвим з урахуванням виконання ним вимог Дисциплінарної комісії АПУ щодо недопущення настання негативних наслідків від звіту незалежного аудитора.

48. Щодо посилання АПУ в касаційній скарзі на помилковість висновків судів першої та апеляційної інстанції в частині визначення ступеня суттєвості вчиненого порушення з огляду на дискреційність повноважень Дисциплінарної комісії АПУ та, відповідно, скасування рішення АПУ, колегія суддів зазначає, що саме Дисциплінарна комісія АПУ у своєму рішенні від 17 вересня 2015 року (витяг з протоколу №6) вказала на можливість застосування до директора ТОВ «Аудиторська фірма «Ревізор» аудитора ОСОБА_1 менш суворого стягнення у вигляді зупинення чинності сертифіката аудитора строком на шість місяців у разі виконання ним вимоги комісії щодо відкликання з Дзержинського районного суду міста Харкова звіту про надання аудиторських послуг, тобто, АПУ при ухваленні оскаржуваного рішення про анулювання чинного сертифіката не скористалась правом обрання менш суворого стягнення до позивача із визначенням несуттєвості вчиненого позивачем порушення.

49. Крім цього, колегія суддів вказує на те, що відповідно до пунктів 2.8 та 2.9 Порядку №184/4 за наслідками дисциплінарного провадження Дисциплінарна комісія АПУ виносить на розгляд АПУ відповідний проект рішення, який містить мотивований висновок та аргументовані пропозиції щодо застосування до аудиторів (аудиторських фірм) стягнень відповідно до Закону України «Про аудиторську діяльність». Якщо надані до розгляду матеріали не дають змогу зробити однозначний висновок про неналежне виконання професійних обов`язків, вони підлягають поверненню на додаткову перевірку до відповідної Комісії АПУ або до органу, що перевіряв скаргу по суті.

50. Разом з цим, в порушення вищезазначених норм рішення Дисциплінарна комісія АПУ від 17 вересня 2015 року не відповідає зазначеним вище вимогам мотивованості та аргументованості, що позбавляє колегію суддів з`ясувати дійсні та об`єктивні підстави для застосування відповідачем до аудитора ОСОБА_1 стягнення саме у вигляді анулювання сертифіката та визнати ступінь суттєвості вчиненого ним порушення.

51. За такого правового регулювання та обставин справи суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої й апеляційної інстанцій про часткове задоволення позову та скасування рішення АПУ №315/5.2 від 24 вересня 2015 року..

52. Викладені в касаційній скарзі доводи щодо помилковості висновків судів першої та апеляційної інстанцій не підтвердилися під час розгляду касаційної скарги Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду.

53. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

54. Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

55. Враховуючи вищенаведене, відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, оскільки судами не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушень норм процесуального права.

56. Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

VII. Судові витрати

57. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

Керуючись статтями Керуючись статтями 3, 341, 344, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Аудиторської палати України залишити без задоволення.

2. Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 4 жовтня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 8 грудня 2016 року в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. А. Губська

Судді М. В. Білак

А.Г. Загороднюк