Справа № 500/2160/19
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2160/19

28 жовтня 2019 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Гусятинської селищної ради про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Гусятинської селищної ради, в якому просить зобов`язати Гусятинську селищну раду надати ОСОБА_1 повну, достовірну інформацію про усі вільні земельні ділянки, їх розміщення, кадастрові номери (за наявності), будь-якої площі, державної та комунальної власності, що знаходяться на території селища міського типу Гусятин, Гусятинського району, Тернопільської області, які ще не надані у користування та можуть бути використані для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та індивідуального дачного будівництва.

Позов обґрунтовано тим, що позивач 19.08.2019 звернувся до Гусятинської селищної ради із запитом на отримання публічної інформації, у якому посилаючись на Закон України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI просив надати йому повну та достовірну інформацію про усі вільні земельні ділянки, їх розміщення, кадастрові номери (за наявності), будь-якої площі, державної та комунальної власності, що знаходяться на території селища міського типу Гусятин Гусятинського району Тернопільської області.

Листом від 23.08.2019 №04-06/450 Гусятинська селищна рада у відповідь на запит від 19.08.2019 повідомила позивача, що його запит містить вимогу вчинити певні дії з підбору, обробки та надання інформації, що не передбачено вимогами Закону України «Про доступ до публічної інформації», та відмовила у наданні інформації.

Позивач вважає, що у даному випадку в порушення вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» відповідач, володіючи запитуваною інформацією, протиправно відмовив у наданні інформації, у зв`язку з чим він звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 02.10.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, судовий розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у письмовому провадженні на підставі пункту 1 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Копію ухвали від 02.10.2019 про відкриття провадження у справі відповідач отримав 18.10.2019, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с.14).

23.10.2019 за вх.№14362/19 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позов (а.с.16-17), у якому останній позовні вимоги не визнає, вказує на те, що інформація про яку запитував позивач у Гусятинській селищній раді відсутня та не належить до інформації, яка обов`язково має бути у її володінні, а також не підпадає під ознаки публічної інформації, бо не є заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним лише суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків. Враховуючи вказане вище, відповідач у відзиві на позов зазначає, що в силу положень частини першої статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» правомірно відмовив ОСОБА_1 у задоволенні запиту на публічну інформацію, просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 19.08.2019 ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Гусятинської селищної ради із запитом на отримання публічної інформації, у якому посилаючись на Закон України «Про доступ до публічної інформації» просив надати йому повну та достовірну інформацію про усі вільні земельні ділянки, їх розміщення, кадастрові номери (за наявності), будь-якої площі, державної та комунальної власності, що знаходяться на території селища міського типу Гусятин, Гусятинського району, Тернопільської області, які ще не надані у користування та можуть бути використані для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та індивідуального дачного будівництва (а.с.9).

Листом від 23.08.2019 за вих.№04-06/450 Гусятинською селищною радою відмовлено позивачу у наданні запитуваної інформації, в обґрунтування вказано, що запит ОСОБА_1 містить вимогу вчинити певні дії з підбору, обробки та надання інформації, яка б відповідала поставленим у запиті умовам, що не передбачено вимогами Закону України «Про доступ до публічної інформації» (а.с.10).

За таких умов позивач вважає, що відмова відповідача у наданні інформації є протиправною, що порушує його право щодо доступу до публічної інформації, а тому звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до статей 5, 7 Закону України від 02.10.1992, № 2657-XII № «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом.

Спеціальним законом, який визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес, є Закон України від 13.01.2011, №2939-VI «Про доступ до публічної інформації».

Метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 5 цього Закону доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації відповідно до статті 12 Закону України «Про доступ до публічної інформації» є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання (стаття 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Частиною першою статті 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлено, що розпорядники інформації зобов`язані: 1) оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; 6) надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Порядок розгляду і надання відповіді на запит визначено у статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації». Зокрема, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту (частина перша статті 20 Закону); у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту (частина четверта статті 20 Закону).

У статті 22 Закону № 2939-VI наведений вичерпний перелік підстав, з яких розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту на її отримання.

Так розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач звернувся до Гусятинської селищної ради із запитом на отримання публічної інформації, у якому посилаючись на Закон України «Про доступ до публічної інформації» просив надати йому повну та достовірну інформацію про усі вільні земельні ділянки, їх розміщення, кадастрові номери (за наявності), будь-якої площі, державної та комунальної власності, що знаходяться на території селища міського типу Гусятин, Гусятинського району, Тернопільської області, які ще не надані у користування та можуть бути використані для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та індивідуального дачного будівництва (а.с. 9).

Інформація про наявність вільних земельних ділянок, що можуть бути надані у власність та використанні під забудову, відноситься до публічної інформації в розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Частиною першою статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування» від 21.05.1997 №280/97-ВР передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, зокрема, координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; підготовка висновків щодо надання або вилучення в установленому законом порядку земельних ділянок, що проводиться органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування; організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою; здійснення контролю за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою.

Згідно з частиною п`ятою статті 24 Закону України 17.02.2011, № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» спеціально уповноважені органи з питань містобудування та архітектури і центральний орган виконавчої влади з питань земельних відносин (Держгеокадастр) та його територіальні органи забезпечують відкритість, доступність та повноту інформації про наявність на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці земель державної та комунальної власності, не наданих у користування, що можуть бути використані під забудову, про наявність обмежень і обтяжень земельних ділянок, містобудівні умови та обмеження в містобудівному і державному земельному кадастрах.

До моменту внесення відповідної інформації до містобудівного та державного земельного кадастрів виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації або відповідний місцевий орган виконавчої влади зобов`язані надавати за запитами фізичних та юридичних осіб письмову інформацію про наявність земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову.

З огляду на зазначені норми передусім саме ці органи згідно з їхньою компетенцією зобов`язані володіти інформацією про земельні ділянки комунальної або державної форми власності, не надані у користування, що можуть бути використані під забудову для реалізації права на безоплатне отримання у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Вони також залишаються розпорядниками цієї інформації після її внесення до містобудівного та державного земельного кадастрів, якщо вона є у їхньому фактичному володінні. Такий висновок викладений у пункті 2.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 № 10 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації».

Таким чином, інформацією про земельні ділянки державної та комунальної форми власності, не надані у користування, що можуть бути використані для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд володіють до моменту внесення відповідної інформації до містобудівного та державного земельного кадастрів відповідні виконавчі органи сільської, селищної, міської ради, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації або відповідний місцевий орган виконавчої влади, розпорядниками якої і після її внесення до містобудівного та державного земельного кадастрів вони залишаються, якщо вона є у їхньому фактичному володінні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.08.2019 у справі № 369/5491/16-а.

Враховуючи вказане вище, суд приходить до висновку, що запитувана ОСОБА_1 у запиті від 19.08.2019 інформація відноситься до публічної інформації в розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядником якої є Гусятинська селищна рада.

Доводи відповідача про те, що запит містив вимогу до Гусятинської селищної ради вчинити певні дії з підбору, обробки на надання запитуваної інформації, суд не бере до уваги, оскільки позивач просив відповідача надати інформацію про вільні земельні ділянки, яка мала бути у його розпорядженні і не потребувала вчинення жодних додаткових дій щодо її отримання.

Суд зазначає, що у разі відсутності інформації про земельні ділянки комунальної або державної форми власності, не надані у користування, що можуть бути використані під забудову для реалізації права на безоплатне отримання у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у відповідних органах виконавчої влади з урахуванням того, що така інформація може бути вже внесена до Держаного земельного кадастру, а його ведення відповідно до статті 7 Закону України від 07.07.2011 № 3613-VI «Про Державний земельний кадастр» належить до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (Держгеокадастру), то відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» відповідний запит щодо отримання відомостей про вільні земельні ділянки мав бути направлений належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача.

Жодних таких дій, як вбачається зі змісту відповіді Гусятинської селищної ради від 23.08.2019, не було вчинено. Така відповідь є лише формальною відпискою, чим порушено право особи на отримання інформації.

Таким чином, суд приходить до переконання, що Гусятинською селищною радою допущено протиправну бездіяльність щодо ненадання інформації на запит про доступ до публічної інформації, розпорядником якої є відповідач, а тому для захисту прав і інтересів позивача необхідно зобов`язати Гусятинську селищну раду надати ОСОБА_1 інформацію на його запит від 19.08.2019 відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Згідно частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади, місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідач не довів вжиття всіх належних дій, в межах визначених законом, для надання інформації на запит позивача.

Суд, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суд задовольняє позов повністю, то на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати зі сплати судового збору у сумі 768,40 грн, який перераховано до бюджету згідно з квитанцією від 27.09.2019 №11157 (а.с.4).

Керуючись статтями 72-77, 242-246, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Гусятинської селищної ради про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Зобов`язати Гусятинську селищну раду надати ОСОБА_1 відповідь на його запит на отримання публічної інформації від 19.08.2019, а саме: повну, достовірну інформацію про усі вільні земельні ділянки, їх розміщення, кадастрові номери (за наявності), будь-якої площі, державної та комунальної власності, що знаходяться на території селища міського типу Гусятин, Гусятинського району, Тернопільської області, які ще не надані у користування та можуть бути використані для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та індивідуального дачного будівництва.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Гусятинської селищної ради судовий збір у розмірі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім грн 40коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Гусятинська селищна рада (провулок Героїв Майдану, 1, селище міського типу Гусятин, Гусятинський район, Тернопільська область, 48201, ).

Повний текст рішення складено та підписано 28 жовтня 2019 року.

Суддя Чепенюк О.В.

Згідно з оригіналом:

Суддя Чепенюк О.В.