Справа № 820/4280/17
Суддя: Соколов В.М.
Дата ухвалення: 2019-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа №820/4280/17
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Соколова В.М.,
суддів: Єресько Л.О., Загороднюка А.Г.,
розглянувши у порядку письмового провадження заяву адвоката Нелюба С.А., подану в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у адміністративній справі № 820/4280/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Харківській області (далі - ГТУЮ у Харківській області) про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом у якому просив визнати незаконними дії посадових осіб ГТУЮ у Харківській області щодо відмови у наданні відповіді на запит від 07 серпня 2017 року на отримання публічної інформації та зобов`язати вчинити дії щодо захисту його порушених прав.
Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2017 року позов задоволено частково.
Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2017 року скасовано постанову Харківського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2017 року в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань ГТУЮ у Харківській області на користь ОСОБА_1 судових витрат за надання правової допомоги у розмірі 7040,00 грн. Прийнято в цій частині нову постанову, якою в задоволенні вимог про стягнення судових витрат за надання правової допомоги у розмірі 7040,00 грн. відмовлено. В іншій частині постанову - залишено без змін.
Ухвалою Верховного Суду від 19 листопада 2018 року судові рішення першої та апеляційної інстанції скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Харківського окружного адміністративного суду.
За наслідками нового розгляду справи, ухвалою Харківського окружного адміністративного суд від 21 січня 2019 року провадження у адміністративній справі № 820/4280/17 - закрито, у задоволенні вимог про відшкодування витрат на правову допомогу відмовлено.
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2019 року задоволено заяву ОСОБА_1 про відмову від позову. Визнано нечинною ухвалу Харківського окружного адміністративного суд від 21 січня 2019 року, та закрито провадження у справі.
04 жовтня 2019 року до суду надійшла заява представника позивача - адвоката Нелюба С.А. про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат.
Заява мотивована тим, що представником позивача для оскарження в касаційному порядку рішення суду було підготовлено касаційну скаргу та відповідь на відзив відповідача. Вартість підготовки таких документів склала 3000 грн. Отже, позивачем були понесені додаткові судові витрати за надання йому фахової правничої допомоги адвокатом Нелюбом С.А., які він поніс під час касаційного розгляду справи.
На думку представника позивача, суд має врахувати зазначені обставини та винести додаткове рішення, щодо розподілу судових витрат. Для цього позивач у касаційній скарзі зробив відповідну заяву про стягнення судових витрат та були надані суду докази понесених витрат на правову (правничу) допомогу згідно визначених ставок гонорару адвоката Нелюба С.А.
Враховуючи викладене, позивач просить суд винести додаткове судове рішення про вирішення питання розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи
№ 820/4280/17 у суді касаційної інстанції.
Ухвалою Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року заяву представника позивача про винесення додаткового судового рішення призначено до розгляду в порядку письмового провадження на 24 жовтня 2019 року, також запропоновано іншим учасникам подати до суду заперечення на заяву представника позивача про винесення додаткового судового рішення.
Представником відповідача подано до суду заперечення на заяву про винесення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат, в яких він заперечує проти задоволення зазначеної заяви. При цьому, зазначає, що підпунктом 2.2.2. пункту 2.2. Договору від 29 березня 2019 року визначено, що замовник зобов`язаний оплатити правову (правничу) допомогу у розмірах та строки, визначені додатками до цього Договору, натомість такого додатку представником позивача надано не було. Також, звертає увагу суду на неспівмірність суми, яка заявлена у заяві про винесення додаткового рішення у зв`язку із тим, що касаційна скарга та відповідь на відзив є ідентичними тим, що подавались цим же представником у п`ятнадцяти аналогічних справах.
Перевіривши доводи заяви щодо необхідності ухвалення додаткового рішення та розподілу судових витрат, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для її задоволення виходячи із наступного.
Відповідно до частини першої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі - КАС України) витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно із частиною другою статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Зазначені положення кореспондуються із пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7, де передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.
Відповідно до пунктів 1, 5, 6 статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
З приводу зазначеного питання висловлювався і Конституційний Суду України, так, пунктом 3.2 рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Також Конституційний Суд України зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті частини другої статті 3, статті 59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги.
Отже, з викладеного слідує, що до правової (правничої) допомоги належать, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру тощо.
За змістом пункту першого частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Частиною четвертою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з частиною п`ятою статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості, як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Як вбачається із поданої заяви про ухвалення додаткового судового рішення, представником позивача заявлені вимоги до відшкодування витрат, пов`язаних із професійною правничою допомогою, отриманою від адвоката у вигляді підготовки та подання до Верховного Суду касаційної скарги та відповіді на відзив відповідача у справі № 820/4280/17.
Відповідно до Акта виконаних робіт від 01 жовтня 2019 року адвокатом Нелюбою С.А. було підготовлено касаційну скаргу, вартість робіт 2000 грн за 2 години роботи та підготовлено відповідь на відзив відповідача, вартість робіт 1000 грн за 1 годину роботи, разом вартість усіх послуг 3000 грн.
Як вбачається з наданих представником позивача документів, Договором передбачено надання правової допомоги саме у справі № 820/4280/17.
Рахунок та квитанція, як первинні документи, відповідають вимогам, встановленим статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року №996-14, містять всі необхідні реквізити, в них вказано призначення платежу з посиланням на відповідний Договір та номер адміністративного провадження у суді касаційної інстанції.
Враховуючи складність справи, обсяг та якість виконаних адвокатом робіт, витрачений час, значення цієї справи для особи, яка є іншою стороною у справі, суд вважає обґрунтованими, співмірними та підтвердженими належними доказами понесені позивачем витрати на правничу допомогу.
Твердження представника відповідача про те, що адвокатом Нелюбом С.А. не було надано додатку до Договору від 29 березня 2019 року про визначення оплати правової допомоги, спростовується укладеним між ними додатковим договором до Договору від 29 березня 2019 року щодо оплати гонорару. Зазначений додатковий договір був доданий 04 жовтня 2019 року до заяви про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат.
Крім цього, доводи зазначені в касаційній скарзі та відповіді на відзив були оцінені та враховані при постановленні судового рішення за результатами касаційного перегляду справи, що свідчить про належне виконання адвокатом Нелюбом С.А. умов Договору від 29 березня 2019 року.
У контексті цієї справи суд зазначає, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Відповідно до частини третьої статті 134 КАС України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Враховуючи те, що наданими до суду касаційної інстанції документами витрати на правничу допомогу у конкретній адміністративній справі підтверджено, суд дійшов висновку про задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 139, 143, 243, 252, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
Заяву адвоката Нелюба С.А., подану в інтересах ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат задовольнити.
Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
...........................
...........................
...........................
Судді Верховного Суду