Справа № 680/575/18
Суддя: Яцина О. І.
Дата ухвалення: 2019-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 680/575/18
№2-а/680/5/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" жовтня 2019 р. смт.Нова Ушиця

Новоушицький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Яцини О.І.,

з участю секретаря судового засідання Стандрійчук М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Баранівського відділення поліції Новоград-Волинського відділу поліції ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції Тригуба Олександра Вікторовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

установив:

16 липня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним вище адміністративним позовом про скасування постанови НК №223032 від 4 липня 2018 інспектора Баранівського відділення поліції Новоград-Волинського відділу поліції ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції Тригуба О.В. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у сумі 510 грн.

Позов мотивував тим, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він, на думку інспектора, 4 липня 2018 року, керуючи автомобілем «VOLVO» моделі FH13. 440 , д.р.н. НОМЕР_2 з напівпричепом марки MERCERON M-343RDP0, д.р.н. НОМЕР_3 , який використовується ним для перевезення дизельного палива в м. Баранівка по вулиці Звягельській не мав погодження дорожнього перевезення небезпечного вантажу, чим порушив пункт 22.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 132-1 КУпАП.

Однак вважає такі дії інспектора незаконними, оскільки при перевезенні дизельного палива не потрібно отримувати погодження дорожнього перевезення небезпечних вантажів. Також вказав про безпідставність посилання у постанові на п. 22.5 ПДР України, оскільки цей пункт встановлює норми щодо габаритно-вагових параметрів транспортного засобу та немає жодного відношення до погодження маршруту.

Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 30 вересня 2019 року справу розподілено головуючому судді Яцині О.І.

Ухвалою суду від 01 жовтня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі, розгляд справи призначено по суті на 15 год. 00 хв. 9 жовтня 2019 року з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав.

У зв`язку із неявкою відповідача у судове засідання та відсутністю у суду доказів належного повідомлення його про час і місце слухання справи, розгляд справи, призначений на 9 жовтня 2019 року, відкладено на 16 год. 45 хв. 28 жовтня 2019 року.

У судове засідання 28 жовтня 2019 року відповідач не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, відзив у визначений судом строк не направив, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, безпосередньо дослідити та оцінивши докази у справі, якими вони обґрунтовуються, суд встановив наступні фактичні обставини.

Згідно з постановою серії НК №223032 від 4 липня 2018 року о 21 годині 15 хвилини у м. Баранівка по вул. Звягельській ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «VOLVO» моделі FH13. 440 , д.р.н. НОМЕР_2 з напівпричепом марки MERCERON M-343RDP0, д.р.н. НОМЕР_3 , здійснював без погодження маршруту дорожнього перевезення небезпечного вантажу, чим порушив п. 22.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 132-1 КУпАП.

У наданому позивачем примірнику постанови міститься запис до постанови додаються пояснення гр. ОСОБА_3 .

З товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів від 3 липня 2018 року, суд встановив, що водій ОСОБА_1 здійснював перевезення дизельного палива Євро сорту С (ДТ-Л-К5)30-1202 (а.с.9).

Відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів визначено ст. 132 - 1 КУпАП.

Згідно з пунктами 1,2 частини першої статті 1 Закону України «Про перевезення небезпечних вантажів» (далі- Закон): небезпечний вантаж - речовини, матеріали, вироби, відходи виробничої та іншої діяльності, які внаслідок притаманних їм властивостей за наявності певних факторів можуть під час перевезення спричинити вибух, пожежу, пошкодження технічних засобів, пристроїв, споруд та інших об`єктів, заподіяти матеріальні збитки та шкоду довкіллю, а також призвести до загибелі, травмування, отруєння людей, тварин і які за міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за результатами випробувань в установленому порядку залежно від ступеня їх впливу на довкілля або людину віднесено до одного з класів небезпечних речовин.

Небезпечні речовини - речовини, віднесені до таких класів: клас 1 - вибухові речовини та вироби; клас 2 - гази; клас 3 - легкозаймисті рідини; клас 4.1 - легкозаймисті тверді речовини; клас 4.2 - речовини, схильні до самозаймання; клас 4.3 - речовини, що виділяють легкозаймисті гази при стиканні з водою; клас 5.1 - речовини, що окислюють; клас 5.2 - органічні пероксиди; клас 6.1 - токсичні речовини; клас 6.2 - інфекційні речовини; клас 7 - радіоактивні матеріали; клас 8 - корозійні речовини; клас 9 - інші небезпечні речовини та вироби.

Законом також визначено поняття «перевізника небезпечного вантажу», яким є юридична (резидент і нерезидент) або фізична особа (громадянин України, іноземець, особа без громадянства), яка здійснює перевезення небезпечного вантажу. Так само вказаним законом визначено поняття, «перевезення небезпечних вантажів», що є діяльністю, що пов`язана з переміщенням небезпечних вантажів від місця їх виготовлення чи зберігання до місця призначення з підготовкою вантажу, тари, транспортних засобів та екіпажу, прийманням вантажу, здійсненням вантажних операцій та короткостроковим зберіганням вантажів на всіх етапах переміщення. (п.п. 6,8 ч. 1 ст. 1 Закону).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 8 Закону перевізник небезпечних вантажів з поміж іншого зобов`язаний: приймати небезпечні вантажі до перевезення, якщо вантаж і документи на нього відповідають встановленим вимогам.

Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 8 Закону перевізник також зобов`язаний надавати в установленому порядку необхідну інформацію про перевезення небезпечних вантажів іншим суб`єктам перевезення та органам, зазначеним у статтях 10, 15 і 16 цього Закону, в разі дорожнього перевезення - органам Національної поліції.

Згідно зі статтею 16 Закону до компетенції Національної поліції у сфері дорожнього перевезення небезпечних вантажів належить з поміж іншого здійснення контролю за безпекою дорожнього руху під час дорожнього перевезення небезпечних вантажів, додержанням законодавства у зазначеній сфері.

Відповідно до статей 20, 25 Закону перевезення небезпечних вантажів допускається за наявності відповідно оформлених перевізних документів, перелік і порядок подання яких визначається нормативно-правовими актами, що регулюють діяльність транспорту. За порушення законодавства про перевезення небезпечних вантажів юридичні та фізичні особи несуть відповідальність згідно з законом.

Міністерство внутрішніх справ України наказом від 26 липня 2004 року N 822 затвердило Правила дорожнього перевезення небезпечних вантажів, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин (далі-Правила).

Під час перевезення небезпечних вантажів на транспортній одиниці, крім перелічених у Правилах дорожнього руху, мають бути, з поміж іншого - при перевезенні небезпечних вантажів, які є вантажами підвищеної небезпеки, - погодження дорожнього перевезення небезпечного вантажу (додаток 10), видане Державтоінспекцією МВС України (п.п «ґ» п.9.1 Правил)

Небезпечні вантажі, на перевезення яких необхідно отримувати погодження дорожнього перевезення небезпечних вантажів Державтоінспекції МВС України, перелічені у главі 1.10 додатка A до ДОПНВ (п. 10.1 Правил).

Перелік небезпечних вантажів наведений у додатку 15 Правил. Так під № 1202 значиться паливо дизельне (температура спалаху не більше 61° C), клас - 3, Класифікаційний код - F1,група упаковки - III , знаки небезпеки -3 , транспортна категорія - 3, ідентифікаційний номер небезпеки - 30 , обме-

жені кількості - LQ7.

Відповідно до переліку небезпечних вантажів, на перевезення яких необхідно отримувати погодження дорожнього перевезення небезпечних вантажів Державтоінспекції суд встановив, що при перевезенні дизельного палива (1202) погодження не вимагається.

Отже, доводи позивача щодо відсутності необхідності погодження у орнахах Національної поліції України, дорожнього перевезення небезпечного вантажу (дизельного палива) знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається відповідача.

Докази надають суду учасники справи. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів. . Водночас відповідно до частини четвертої статті 159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Отже, на поліцейського покладається обов`язок належним чином задокументувати наявність правопорушення за допомогою фото, відеозйомки, пояснень свідків та інших доказів, які мають статус належних та допустимих, а у випадку оскарження особою правомірності дій щодо притягнення до відповідальності - надати суду вказані вище докази на підтвердження правомірності свого рішення.

Відповідно до статті 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У даній справі, суб`єкт владних повноважень не виконав даного обов`язку та не надав жодних доказів на підтвердження правомірності свого рішення.

Наявні у даній адміністративній справі матеріали факту скоєння адміністративного правопорушення, зазначеного в оскаржуваній постанові, не відображають, а доводи позивача щодо відсутності у його діях складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення відповідачем не спростовані.

Водночас суд відхиляє доводи позивача щодо безпідставного посилання відповідачем у спірній постанові на п. 22.5 ПДР України, оскільки зазначена норма, з поміж іншого, передбачає, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів.

Враховуючи викладене, оцінивши доводи позивача щодо протиправності рішення відповідача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності, враховуючи, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, відзиву на позов без поважних причин не подав, інші докази правомірності прийнятого ним рішення відсутні, суд, враховуючи положення ст. 286 КАС України, дійшов висновку, що спірна постанова підлягає скасуванню.

Позивач у позовній заяві просив лише скасувати спірну постанову, однак суд з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та закрити справу про адміністративне правопорушення.

В той же час, суд зауважує, що позовні вимоги щодо визнання протиправними дій інспектора щодо притягнення його до адміністративної відповідальності не підлягають задоволенню, оскільки не є належним способом захисту, який може бути наданий судом відповідно до положень статей 5, 245 КАС України. Окрім того права та законні інтереси позивача вже повністю поновленні шляхом скасування оскаржуваної постанови, тому в цій частині позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.2,5, 72-77, 90, 241,242,244, 245, 246, 286 КАС України, суд,

ухвалив:

Позов -задовольнити частково.

Скасувати постанову інспектора Баранівського відділення поліції Новоград-Волинського відділу поліції ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції Тригуба Олександра Вікторовича серії НК №223032 від 4 липня 2018 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у сумі 510 грн., а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

В частині визнання протиправними дій інспектора щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП - відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Новоушицький районний суд Хмельницької області. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 .

Відповідач: Інспектор Баранівського відділення поліції Новоград-Волинського відділу поліції ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції Тригуб Олександр Вікторович, місцезнаходження: вул. Тищика, 7 м. Баранівка, Житомирської області.

Суддя О. І. Яцина