Справа № 160/5025/19
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
25 жовтня 2019 р.Справа №160/5025/19
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Єфанова О.В., розглянувши заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, постанов-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області в якому позивач просить:
визнати протиправним та скасувати Наказ Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 19.04.2019 року № 493-1;
визнати протиправною та скасувати Постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 14.05.2019 року № ДН2166/252/АВ/МГ-ФС/470 про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу у розмірі 208 650,00 грн.
визнати протиправною та скасувати Постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 14.05.2019 року № ДН2166/252/АВ/1П-ФС/471 про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу у розмірі 4 173,00 грн.
Позивачем подано заяву про забезпечення позову в якій позивач просить:
1) зупинити стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у виконавчих провадженнях від 20.09.2019 року №60098081 та № 60099788, відкритих Шевченківським відділом державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, на підставі виконавчих документів, а саме винесених Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області:
Постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 14.05.2019 року № ДН2166/252/АВ/МГ-ФС/470, якою на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 208 650,00 грн.;
Постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 14.05.2019 року № ДН2166/252/АВ/ІП-ФС/471, якою на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 4 173,00 грн.
2) зупинити дію винесених Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області:
Постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 14.05.2019 року № ДН2166/252/АВ/МГ-ФС/470, якою на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 208650,00 грн.;
Постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 14.05.2019 року № ДН2166/252/АВ/ІП-ФС/471, якою на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 4173,00 грн.
Заява обґрунтована тим, що чинне законодавство не передбачає зупинення виконання постанови органів Держпраці у випадку її оскарження в судовому порядку.
Судом встановлено, що позивачем отримано:
постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 14.05.2019 року № ДН2166/252/АВ/МГ-ФС/470 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами у розмірі 208 650,00 грн.;
постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 14.05.2019 року № ДН2166/252/АВ/ІП-ФС/471 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами у розмірі 4 173,00 грн.
Оскаржувані постанови прийняті Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області згідно з Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 (далі - Порядок № 509).
Відповідно до п. 9 Порядку № 509 штраф сплачується протягом одного місяця з дня прийняття постанови про його накладення, про що суб`єкт господарювання або роботодавець повідомляють Держпраці чи її територіальний орган.
Згідно із п. 10 Порядку № 509 постанова про накладення штрафу може бути оскаржена у судовому порядку.
Водночас, п. 11 Порядку № 509 встановлено, що не сплачені у добровільному порядку штрафи стягуються:
- у судовому порядку регіональними центрами зайнятості на підставі матеріалів справи, що передаються їм територіальними органами Держпраці (щодо штрафів, передбачених частинами другою, п`ятою і шостою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення");
- у судовому порядку територіальними органами Держпраці (щодо штрафів, передбачених частинами третьою, четвертою і сьомою статті 53 зазначеного Закону);
- органами державної виконавчої служби (щодо штрафів, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України).
Як слідує з оскаржуваних постанов вони прийняті на підставі абз.6 ч.2 ст. 265 Кодексу законів про працю України, отже, є виконавчим документом і пред`являється до виконання органам державної виконавчої служби в порядку встановленому законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016 заходами примусового виконання рішень є:
1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;
2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;
3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;
4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;
5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Підстави зупинення вчинення виконавчих дій визначені ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016.
Так, згідно із ч. 1 ст. 34 Закону виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі:
1) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе чи на прохання стягувача, який проходить таку військову службу;
2) зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа;
3) зупинення судом реалізації арештованого майна у разі відсутності іншого майна боржника, на яке може бути звернено стягнення;
4) порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом. Виконавець не зупиняє вчинення виконавчих дій за рішеннями про виплату заробітної плати, аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, авторської винагороди, повернення невикористаних та своєчасно неповернутих коштів загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, рішеннями немайнового характеру, у разі перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника);
5) звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 15 цього Закону;
6) надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення;
7) включення підприємства паливно-енергетичного комплексу до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості, яка виникла внаслідок розрахунків за енергоносії з урахуванням дати заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу", крім рішень, передбачених абзацом шостим пункту 3.7 статті 3 зазначеного Закону;
8) затвердження плану санації боржника до порушення провадження у справі про банкрутство;
9) надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";
10) включення підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", її дочірня компанія "Газ України", Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", постачальники електричної енергії, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем);
11) встановлення мораторію на звернення стягнення на активи боржника за зобов`язаннями підприємств залізничного транспорту, майно яких розміщене на території проведення антитерористичної операції, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.
Отже, ні Порядком № 509, ні ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 не передбачено зупинення дії та виконання постанов органів Держпраці про накладення штрафів у разі оскарження останніх у судовому порядку.
Відповідно до ч.1 ст.150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Згідно ч.2 ст.150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Відповідно до ч.4 ст.150 КАС України, подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Частиною 1 ст.151 КАС України передбачено, що позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Згідно ч.2 ст.151 КАС України, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Порядок розгляду заяви про забезпечення позову визначений статтею 154 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
При вирішенні питання щодо вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд оцінив, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти та дійшов висновку, що вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення стягнення за постановами про накладення штрафу від 14.05.2019 року № ДН2166/252/АВ/МГ-ФС/470 та від 14.05.2019 року № ДН2166/252/АВ/ІП-ФС/471 буде мати наслідком збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.
Зважаючи на те, що саме подання адміністративного позову, а також відкриття провадження у справі не зупиняють дій та рішень суб`єкта владних повноважень, то суд, відповідно до статті 154 КАС України, в порядку забезпечення позову може ухвалою застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Відповідно до пункту 5 статті 154 КАС України суд постановляє ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову.
При цьому, враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне забезпечити позов шляхом зупинення стягнення за виконавчими документами, а тому заява про забезпечення позву підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст.2, 150-154, 248 КАС України, суд, -
Заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову задовольнити частково.
Зупинити примусове стягнення за постановами Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу від 14.05.2019 року № Н2166/252/АВ/МГ-ФС/470 та від 14.05.2019 року № ДН2166/252/АВ/ІП-ФС/471 до набрання законної сили рішенням у адміністративній справі №160/5025/19.
В решті вимог заяви відмовити.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки визначені ст.154 -156 КАС України.

Суддя О.В. Єфанова