Справа № 9901/261/19
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2019-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

23 жовтня 2019 року

Київ

справа №9901/261/19

адміністративне провадження №П/9901/261/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Головуючої судді Юрченко В.П.,

Суддів: Васильєвої І.А., Гончарової І.А., Пасічник С.С., Хохуляка В.В.

секретар судового засідання - Титенко М.П.,

за участю:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник відповідача - Карлаш Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

16.05.2019 до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшов вказаний позов ОСОБА_1 у якому він, з урахуванням уточнень (а.с.124-128) просив:

- визнати протиправним рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС України) від 19.04.2019 в частині визначення рейтингових результатів виконаного 29.10.2019 практичного завдання на етапі іспиту у межах оголошеного 03.04.2017 конкурсу щодо добору кандидатів на посаду судді місцевого суду, за якими ОСОБА_1 отримав 86 балів, а загалом 168,125 балів, а загальна суму визначеного балу, є необ`єктивним та неправомірним;

- зобов`язати ВККС України у пленарному складі переглянути рішення щодо результатів виконаного ОСОБА_1 іспиту практичного завдання у межах оголошеного 03.04.2017 конкурсу щодо добору кандидатів на посаду судді місцевого суду та оцінити виконану практичну роботу ОСОБА_1 з урахуванням Положення «Про складення кваліфікаційного іспиту та методику оцінювання кандидатів на посаду судді», в тому числі шляхом порівняння виконаного практичного завдання із виконаними практичними завданнями конкурсантів, які отримали найвищі бали (перші 10) за єдиним об`єктивним критерієм: чи було кандидатами застосовано усі вимоги пункту 6 розділу 5 Положення, що має виявити рівень практичних навичок та умінь написання тексту судового рішення кандидатами з урахуванням повної відповідності виконаного ОСОБА_1 практичного завдання вимогам цього Положення, a також з урахуванням повної відповідності виконаного ОСОБА_1 практичного завдання вимогам статті 374 КПК України.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 29.10.2018 він взяв участь в анонімному письмовому тестуванні, а також у виконанні практичного завдання. Рішенням відповідача від 19.04.2019 затверджені результати виконаних ним завдань, про що загалом було отримано 168,125 балів, з яких за письмове завдання - 82,125 бали, а за практичне завдання - 86. У зв`язку із чим, позивач був зарахований до резерву кандидатів на посади на посади суддів на заміщення вакантних посад суддів місцевих суддів.

Позивач вважає, що сума балів, визначена рішенням відповідача від 19.04.2019 за практичне завдання та, відповідно загальний бал за іспит, є необ`єктивною оцінкою, яка не відповідає Положенням про складання кваліфікаційного іспиту та методику оцінювання кандидатів на посаду судді, затвердженого рішенням ВККС України №211/зп-18 від 03.10.2018 (далі - Положення). Зазначено, що він досить тривалий час працює помічником судді у кримінальній колегії. За його кар`єру був як помічником місцевого суду, так й помічником судді касаційного суду, тому, вважає, що виконане ним практичне завдання не тільки відповідає встановленим формальним вимогам, а істотно перевищує розумні очікування щодо якості їх виконання. Крім того, умовне рішення було складено з урахуванням норм Положення, в якому визначені вимоги до написання такого виду документу, так як вбачається із ЄДРСР, цілковита більшість вироків як місцевих судів, апеляційних і касаційних судів складені саме за такою структурою, яку він використовував у проекті судового рішення. Що стосується дотримання правил орфографії та пунктуації, то він впевнений, що проект вироку викладено без істотних порушень.

Позивач переконаний, що рішення ВККС України від 19.04.2019 є дискримінаційним щодо нього, оскільки найкращий результат за виконане практичне завдання, яке оцінено в 118 балів, свідчить про нерівний підхід Комісії до оцінки практичних завдань різних учасників.

Тому позивач вважає, що рішення ВККС України від 19.04.2019, яким визначені рейтингові результати виконаного ним практичного завдання на етапі іспиту, де він отримав лише 86 балів, а загалом 168,125 балів є протиправним. Окремим аспектом протиправності рішення ВККС України від 19.04.2019 вважає позивач те, що воно не містить будь-яких мотивів щодо оцінки у 86 балів за виконане ним практичне завдання. Тому, можливість відповідача встановлювати будь-які оцінки за виконане практичне завдання без необхідності їх обґрунтування, є порушенням принципу верховенства права, а відсутність в Законі механізму захисту від можливого свавільного втручання в право на належне оцінювання свідчить про порушення права на захист.

Разом із вказаним позовом позивач звернувся із заявою про забезпечення позову шляхом заборони Вищій кваліфікаційній комісії суддів України проводити конкурс на зайняття вакантних посад суддів місцевого загального суду у межах оголошеного 03.04.2017 конкурсу щодо добору кандидатів на посаду судді місцевого суду.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, справа №9901/261/19 розподілена судді Юрченко В.П.

Суддею Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Юрченко В.П. 20.05.2019 прийнято до свого провадження дану адміністративну справу і призначено її до розгляду в судове засідання на 19.06.2019 о 09:30 год.

Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 20.05.2019 відмовлено ОСОБА_1 у забезпеченні позову у справі №П/9901/261/19 за його позовом до ВККС України про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії.

У судовому засіданні, яке відбулось 23.10.2019 позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник ВККС України у судовому засіданні надав пояснення аналогічні, викладеним у письмовому відзиві (а.с.40-46), який міститься в матеріалах справи, де зазначив, що зазначені позивачем доводи у позовній заяві щодо необ`єктивності оцінки, отриманої ним за практичне завдання та в цілому за іспит є його суб`єктивною оцінкою, повністю необґрунтованими й такими, що не відповідають встановленим обставинам справи. Відповідно до норм чинного законодавства, повноваження Комісії щодо проведення кваліфікаційного іспиту кандидатів на посаду судді є дискреційними повноваженнями та виключною компетенцією уповноваженого органу - Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, як постійно діючого органу у системі судоустрою України. Отже, жоден інший суб`єкт чи орган не може втручатися у здійснення суб`єктом владних повноважень, визначеної законом компетенції Комісії щодо проведення кваліфікаційного оцінювання кандидатів на посаду судді. З урахуванням наведеного наголошує, що твердження позивача про відсутність будь-яких мотивів щодо правомірності оцінки, виконаного ним практичного завдання, що призвело до ухвалення Комісією протиправного рішення не заслуговують на увагу. ОСОБА_1 за складення анонімного тестування отримав - 82,125 балів, за виконання практичного завдання - 86 балів. В цілому на етапі іспиту позивач отримав - 168,125 балів, що складає більше 75 % максимально можливого бала за складення іспиту. На виконання вказаної норми закону, Комісією було оприлюднено інформацію, за результатами проведеного кваліфікаційного іспиту й місце кандидата на посаду судді ОСОБА_1 у визначеному Комісією рейтингу кандидатів на посаду судді місцевого загального суду, а позивача включено до резерву на заміщення вакантних посад суддів. Позивач не наводить доводів, не надає належних і допустимих доказів необґрунтованості мотивів, покладених Комісією в основу оскаржуваного рішення. Також ОСОБА_1 не зазначає, які саме неправомірні дії були допущені Комісією під час процедури проведення кваліфікаційного іспиту в межах добору кандидатів на посаду судді місцевого суду, оголошеного рішенням Комісії від 03.04.2017 № 28/зп-17. Натомість, обставини спірних правовідносин свідчать про правомірність дій Комісії та законність прийнятого рішення. За таких обставин оскаржуване рішення Комісії від 19.04.2019 № 54/зп-19 прийняте з дотриманням процедури та визначених частиною другою статті 2 КАС України критеріїв для їх прийняття, а тому підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відсутні.

У відповіді на відзив (а.с. 65-68) позивач вказує, що йому не зрозуміло, яким чином оцінена практична робота та здійснюється підрахунок балів за цей іспит. Позивач вважає, що його робота підлягає перегляду із застосуванням об`єктивного критерію на відповідність його роботи вимогам Положення та нормам КПК України. Позивач не погоджується із позицією представника відповідача про те, що його практична робота була перевірена у належний Законом спосіб, шляхом дослідження всіма членами Комісії.

09.09.2019 на адресу Суду надійшла заява/пояснення позивача про врахування додаткових даних під час вирішення справи по суті (а.с.69-73). Позивач вказує на те, що член ВККС України ОСОБА_12., який входив до колегії Комісії не зупинив, як-то вимагає Закон України «Про судоустрій і статус суддів», адвокатську діяльність, а тому не міг виконувати функції члена ВККС України через несумісність. Також, член ВККС України ОСОБА_13 здійснює свої повноваження протиправно, оскільки призначений з порушенням вимог Закону. Крім того, позивач вказує, що він не оспорює саму процедуру оцінювання, проте він проти, щоб дискреція ВККС перетворювалась у свавілля, але наполягає, що робота кандидата має бути перевірена об`єктивно.

В заяві, яка була долучена до вказаної заяви/пояснення позивач, уточнюючи підстави позову, зазначає, що посилання на відсутність у національному законодавстві відповідної процедури оскарження рішення ВККС України не може бути перепоною для розгляду його скарги та позову. Крім того, за повідомленням ЗМІ, а також прес-служби деяких державних органів, в провадженні судів України (в тому числі КАС/ВС) перебувають справи щодо членів ВККС України предметом розгляду яких є відсутність повноважень у членів ВККС України на здійснення своєї діяльності. Так, згідно із висновку науково-правової експертизи від 25.04.2019 зроблений Радою науково-правових експертиз при Інституті держави та права ім. В.М. Корецького НАН України, - у складі ВККС України залишаються вісім членів з шістнадцяти, повноваження яких не скінчились. Крім того, із ЗМІ позивачу стало відомо, що правоохоронними органами було розпочато розслідування за фактом можливого самовільного присвоєння владних повноважень вісьмома членами ВККС України (кримінальне провадження №0000474), а саме: ОСОБА_14, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . Щодо виконаного ним практичного завдання, то позивач зазначає, що в складі Комісії, яка оцінювала його роботу, не всі були фахівцями в галузі кримінального права та процесу.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення позивача, представника відповідача, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, Суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, з таких підстав.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Порядок зайняття посади суддею визначено розділом IV Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон №1402-VIII).

Згідно із приписами частини першої статті 70 Закону №1402-VIII добір та призначення на посаду судді здійснюється в порядку, визначеному цим Законом, та включає такі стадії:

1) рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про оголошення добору кандидатів на посаду судді з урахуванням прогнозованої кількості вакантних посад суддів;

2) розміщення Вищою кваліфікаційною комісією суддів України на своєму офіційному веб-сайті оголошення про проведення добору кандидатів на посаду судді.

Рішенням ВККС України від 03.04.2017 №28/зп-17 оголошено добір кандидатів на посаду судді місцевого суду з урахуванням 600 прогнозованих вакантних посад суддів місцевого суду.

Відповідно до частини першої статті 72 Закону №1402-VIII добір кандидатів на посаду судді полягає у проходженні особами, допущеними до добору, відбіркового іспиту, організації проведення Вищою кваліфікаційною комісією суддів України щодо осіб спеціальної перевірки в порядку, встановленому законодавством у сфері запобігання корупції, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, а також у проходженні спеціальної підготовки та складенні кваліфікаційного іспиту.

У відповідності до частин 1-3 статті 78 Закону №1402-VIII кваліфікаційний іспит є атестуванням особи, яка пройшла спеціальну підготовку і виявила намір бути рекомендованою для призначення на посаду судді.

Кваліфікаційний іспит полягає у виявленні належних теоретичних знань та рівня професійної підготовки кандидата на посаду судді, у тому числі отриманого за результатами спеціальної підготовки, а також ступеня його здатності здійснювати правосуддя.

Кваліфікаційний іспит проводиться шляхом складення кандидатом на посаду судді письмового анонімного тестування та виконання анонімно письмового практичного завдання з метою виявлення рівня знань, практичних навичок та умінь у застосуванні закону та веденні судового засідання.

Рішенням Комісії від 08.10.2018 №220/зп-18 було призначено на 29.10.2018 складання анонімного письмового тестування та виконання практичного завдання, в якому приймав участь позивач.

Рішенням Комісії від 19.04.2019 №54/зп-19 затверджено:

1. Декодовані результати складеного кандидатами 29.10.2018 письмового анонімного тестування під час кваліфікаційного іспиту, призначеного рішенням Комісії від 08.10.2018 №220/зп-18;

2. Декодовані результати виконаного кандидатами 29.10.2018 анонімного письмового практичного завдання зі спеціалізації місцевого загального суду під час кваліфікаційного іспиту, призначеного рішенням Комісії від 08.10.2018 №220/зп-18;

3. Результати кваліфікаційного іспиту зі спеціалізації місцевого загального суду, призначеного рішенням Комісії від 08.10.2018 №220/зп-18;

4. Визначено рейтинг кандидатів на посаду судді місцевого загального суду;

5. Зараховано до резерву на заміщення вакантних посад суддів місцевого загального суду кандидатів (а.с.52-54).

Із змісту вказаного рішення вбачається, що Комісія, із посиланням на наведені приписи Положення, яким передбачені максимально можливий бал за складення іспиту - 90 балів та бал за кваліфікаційний іспит за однією спеціалізацією - 210, і максимально можливий бал, що дорівнює 75-ти відсоткам вказаних показників, визначила мінімально допустимий бал за складання тестування - 67,5, а кваліфікаційного оцінювання за однією спеціалізацією - 157,5.

Згідно з вказаними додатками до рішення від 19.04.2019, витяги з яких знаходиться в матеріалах справи (а.с.55-59), ОСОБА_1 зайняв 231 місце в рейтингу, так як набрав за наслідками тестування, - 82,125 бала та 86 бала за виконане практичне завдання. Загальна кількість таких балів склала- 168,125.

Тобто, позивач визнаний таким, що успішно склав іспит, та був зарахований до резерву на заміщення вакантних посад суддів місцевого загального суду кандидатів (а.с.59).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частинами першою та третьою статті 92 Закону Комісія є державним органом суддівського врядування, який на постійній основі діє у системі правосуддя України. Пунктами 6, 7 частини першої статті 93 цього Закону до повноважень Комісії віднесено, зокрема, затвердження порядку складення відбіркового іспиту та методики оцінювання його результатів, порядку складення кваліфікаційного іспиту та методики оцінювання кандидатів, положення про проведення конкурсу на зайняття вакантної посади судді, порядку та методології кваліфікаційного оцінювання, інші процедури виконання Комісією її функцій, а також проведення кваліфікаційного оцінювання.

У відповідності до приписів частини п`ятої статті 78 Закону №1402-VIII порядок складення кваліфікаційного іспиту, методика оцінювання кандидатів визначаються положенням, що затверджується Вищою кваліфікаційною комісією суддів України.

Згідно із пунктами 1-3 та 6-7 Розділу І Положення, кваліфікаційний іспит (далі - іспит) - це передбачений Законом етап добору на посаду судді місцевого суду, що є атестуванням особи, яка пройшла спеціальну підготовку і виявила намір бути рекомендованою для призначення на посаду судді.

Іспит проводиться Вищою кваліфікаційною комісією суддів України (далі - Комісія).

Метою іспиту є виявлення рівня знань, практичних навичок та умінь у застосуванні закону та веденні судового засідання кандидатів на посаду судді та оцінка їх здатності здійснювати правосуддя на професійній основі.

Завданнями іспиту є:

1) виявлення рівня знань матеріального та процесуального права;

2) оцінка практичних навичок та умінь у застосуванні закону під час вирішення судових спорів та написання судового рішення;

3) оцінка знань та навичок застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини;

4) оцінка умінь та навичок написання тексту судового рішення;

5) визначення уміння складати юридичні тексти державною мовою.

Іспит проводиться шляхом складення письмового анонімного тестування (далі - тестування) та виконання анонімного письмового практичного завдання (далі - практичне завдання) зі спеціалізації місцевого загального суду та/або місцевого адміністративного суду та/або місцевого господарського суду на вибір кандидата на посаду судді.

Складення іспиту кандидатами на посаду судді включає такі етапи:

1) складення тестування щодо виявлення належних теоретичних знань;

2) виконання практичного завдання зі спеціалізації місцевого загального суду (у разі виявлення кандидатами на посаду судді бажання бути суддею за цією спеціалізацією);

3) виконання практичного завдання зі спеціалізації місцевого адміністративного суду (у разі виявлення кандидатами на посаду судді бажання бути суддею за цією спеціалізацією);

4) виконання практичного завдання зі спеціалізації місцевого господарського суду (у разі виявлення кандидатами на посаду судді бажання бути суддею за цією спеціалізацією).

Черговість етапів проведення виконання практичного завдання зі спеціалізацій визначається рішенням Комісії.

Згідно із пунктами 2 та 10 розділу IV Положення іспит відбувається шляхом складення учасником іспиту етапів іспиту, визначених пунктом 7 розділу I Положення.

Складення першого етапу іспиту (тестування) здійснюється всіма учасниками іспиту.

Виконання практичного завдання за будь-якою або всіма спеціалізаціями здійснюється учасниками іспиту на вибір, про що такі особи подають до Комісії заяву за формою згідно з додатком 2 до Положення у термін, визначений Комісією.

Складення відповідного етапу іспиту здійснюється:

1) тестування - у бланку відповідей згідно з тестовим зошитом;

2) практичне завдання - у зошиті для виконання практичного завдання відповідно до зошита з практичним завданням.

В свою чергу Методика оцінювання кандидатів на посаду судді передбачена в розділі V Положення, в пункті 2 до якої передбачені методи та показники оцінювання кандидатів на посаду судді.

Згідно із пунктом 5 вказаного розділу Положення передбачено, що оцінка за практичне завдання зі спеціалізації відповідного суду визначається згідно з кількістю набраних учасником за нього балів.

При цьому згідно із пунктами 6-10 та 13 розділу V Положення завдання виявляє рівень практичних навичок та умінь написання тексту судового рішення, зокрема:

1) вміння визначати, оцінювати та описувати обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, зокрема, за наявності у модельній справі обставин, встановлених іншими судами, та їх висновків;

2) вміння визначати, застосовувати та наводити норми права, що регулюють відносини, які є предметом модельної справи;

3) вміння аналізувати і застосовувати правові позиції судів вищих інстанцій, зокрема, надавати висновки щодо застосування судами попередніх інстанцій правових позицій судів вищих інстанцій за наявності у модельній справі відповідних матеріалів;

4) вміння аналізувати і застосовувати практику Європейського суду з прав людини, рішень міжнародних судових установ та/або міжнародних організацій, які підлягають застосуванню в Україні;

5) вміння чітко та повно викладати резолютивну частину судового рішення згідно з визначеними процесуальним законом вимогами з урахуванням обраного вирішення справи по суті відповідно до матеріалів модельної справи;

6) вміння викладати текст процесуального документа в офіційно-діловому стилі літературної мови - чітко та зрозуміло;

7) дотримання стилістики та структури судового рішення, дотримання правил орфографії та пунктуації.

Перевірка виконаного учасником іспиту практичного завдання полягає у встановленні його відповідності показникам методики оцінювання результатів.

Результати виконаного учасником іспиту практичного завдання встановлюються членами Комісії, після чого шляхом визначення середнього арифметичного бала програмним забезпеченням Комісії здійснюється оцінювання роботи - виводиться остаточна оцінка за практичне завдання для кожного учасника іспиту.

Перевірка практичних завдань може здійснюватись відповідними фахівцями у складі екзаменаційної комісії.

Склад Комісії або екзаменаційної комісії для перевірки практичних завдань визначається рішенням Комісії.

За практичне завдання кожним членом Комісії або особою зі складу екзаменаційної комісії самостійно визначається загальна оцінка роботи за шкалою від 0 до 120 балів.

У разі проставляння кандидатом у зошиті для виконання практичного завдання будь-яких позначок, символів, літер, слів, які дозволяють ідентифікувати його особу, таке завдання оцінюється у 0 балів.

Остаточна оцінка за виконання практичного завдання виводиться шляхом округлення до наближеного цілого числа або числа з коефіцієнтом 0,5.

Тоді як у відповідності до пункту 11 розділу VІ Положення, яке узгоджується із приписами частини сьомій статті 78 Закону №1402-VIII передбачено, що особа вважається такою, що успішно склала іспит, у разі набрання не менше 75 % максимально можливого бала за складення іспиту.

Результати відповідного етапу іспиту декодуються після проведення оцінювання всіх його завдань (пункт10 розділу VІ Положення).

Таким чином, Положенням та Законом № 1402-VIII, передбачена загальна методологія проведення ВККС України кваліфікаційного іспиту як відповідного етапу добору на посаду судді місцевого суду, що є атестуванням особи, яка пройшла спеціальну підготовку і виявила намір бути рекомендованою для призначення на посаду судді, шляхом встановлення сукупності набраних учасником іспиту балів за результатами складення тестування та виконання практичного завдання із обраної учасником іспиту спеціалізації.

Перевіряючи законність оскаржуваного рішення, Суд вважає за необхідне зазначити, що повноваження відповідача стосовно визначення остаточної оцінки виконання практичного завдання, як складового іспиту є дискреційними та виключною компетенцією його, як уповноваженого органу, постійно діючого у вітчизняній системі судоустрою. При цьому, такі повноваження законодавчо обумовленні, зокрема положеннями статті 78 Закону №1402-VIII.

У відповідності до положень Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року (надалі також «Рекомендація R (80)2»), під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин (Рекомендація Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді заступників Міністрів).

Як вже зазначалось ОСОБА_1 успішно склав анонімне письмове тестування та виконав практичне завдання, в рамках кваліфікаційного іспиту, який був призначений рішенням Комісії від 08.10.2018 №220/зп-18. Суд визнає, що дії та рішення відповідача є законними, які вчинені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльність відповідача у нездійсненні перегляду у пленарному складі Комісії рішення ВККС України, яким було затверджено відповідний бал, Верховний Суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Перегляд результатів виконаного практичного завдання передбачено приписами частини другої статті 85 Закону №1402-VIII, згідно якої ВККС України у пленарному складі може переглядати рішення, прийняті палатою чи колегією, щодо результатів виконаного учасником іспиту практичного завдання, який проводиться ВККС України в межах кваліфікаційного оцінювання суддів. Така процедура передбачена розділом V Глави 1 Закону №1402-VIII.

Натомість позивач виконував практичне завдання під час кваліфікаційного іспиту в межах процедури добору кандидатів на посаду судді, відповідно до вимог розділу ІV Закону №1402-VIII. При цьому порядок проведення кваліфікаційного іспиту врегульовано статтею 78 названого Закону, згідно із приписами якої у Комісії не має повноважень переглядати власні рішення.

Щодо доводів позивача з приводу спливу строку повноважень у восьми членів ВККС України, Верховний Суд вважає зазначити наступне.

Статтею 8 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні їй відповідати.

Судом установлено, що усі восьмеро членів ВККС України, щодо повноважень якого у позивача виникли сумніви, були призначені у період дії Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI, відповідно до приписів частини другої статті 92 якого строк повноважень члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України складає шість років з дня набуття таких повноважень.

Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» №192-VIII від 12.02.2015 (підпункт 5 пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень) відбулось скорочення строку повноважень члена ВККС України до чотирьох років.

Однак, 30.09.2016, тобто до спливу строку повноважень членів ВККС України, був прийнятий Закон №1402-VIIІ (набрав чинності 30.09.2016), пунктом 26 Прикінцевих та перехідних положень якого передбачено, що обрані/призначені до набрання чинності цим законом члени ВККС продовжують здійснювати свої повноваження до закінчення терміну, на який їх було обрано/призначено, тим самим було скасовано обмеження, запроваджені пунктом 5 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №192-VIII.

Оскільки ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 були призначені 25.09.2014; ОСОБА_14 - 25.10.2014; ОСОБА_4 , - 05.12.2014; ОСОБА_11 - 19.12.2014 на строк шість років, доводи позивача щодо відсутності в них повноважень на час прийняття оскаржуваного рішення Верховний Суд вважає необґрунтованими.

Вказані висновки Верховний Суд висловлює з огляду на вже напрацьовану позицію, яка висловлена в рішенні від 25.04.2019 (справа № 9901/66/19).

Щодо доводів позивача про те, що ОСОБА_12 , будучи обраним членом ВККС України, в тому числі на час перевірки його роботи, не міг виконувати повноваження члена ВККС України, так як не зупинив на цей строк своєї адвокатської діяльності, а ОСОБА_13 , був призначений членом ВККС України по підробленим документам, то Верховний Суд їх також вважає необґрунтованими, оскільки порядок призначення, звільнення та припинення повноваження члена ВККС України врегульований Законом №1402-VIIІ. Судом, під час розгляду та вирішення даного спору, не було встановлено належних та допустимих доказів того, що вказані особи були звільнені з посад членів ВККС України, відповідно до законодавчо-встановленої процедури. Такі доводи позивача є виключно припущеннями без будь-яких належних та допустимих доказів.

Щодо долучених позивачем до матеріалів справи роздруківок, отриманих ним з різних джерел щодо члена ВККС України ОСОБА_13 про підробку ним документу, який надає право здійснювати адвокатську діяльність, то Суд ознайомившись з їх змістом вважає, що такі не є належними та допустимими доказами під час вирішення та розгляду даної справи.

Підсумовуючи зазначене, Верховний Суд зазначає, що відповідачем під час прийняття спірного у даній справі рішення не було допущено порушення прав позивача.

Таким чином, Суд приходить до висновку відмовити ОСОБА_1 в задоволені позову до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії.

Керуючись статтями 193, 194, 242 - 244, 246, 250, 257, 266 Кoдексу адміністративнoгo судoчинства України,

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії.

Судове рішення Верховного Суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу може бути подано протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

- ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 .

- Вища кваліфікаційна комісія суддів України, м. Київ, вул. Генерала Шаповала, 9, ЄДРПО 37316378.

...........................

...........................

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко,

І.А. Васильєва,

І.А. Гончарова,

С.С. Пасічник,

В.В. Хохуляк

Судді Верховного Суду

Повний текст рішення виготовлено 25.10.2019