Справа № 320/3447/19
Суддя: Іваненко О. В.
Дата ухвалення: 2019-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 23.10.2019
Справа № 320/3447/19
Провадження № 2а/320/105/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді: Іваненко О.В.,

за участю секретаря: Прозорової Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №1 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області ДПП капрала поліції Замотіна Іллі Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського роти №1 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області ДПП капрала поліції Замотіна Іллі Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування своїх вимог, позивач посилається на те, що 20.04.2019 року приблизно о 7:00 він пересів на водійське місце автомобіля форд який мав державний номерний знак НОМЕР_1 , щоб прибрати авто з проїзної частини, бо його водій зупинився на смузі для виїзду з перехрестя перекривши автівкою усю смугу, а сам водій переліз на заднє сидіння автомобіля із фразою „устал я ехать,,. Пересівши на водійське місце він настроював сидіння та пристебнувся, і тут до нього підійшов капрал Замотін, він відразу сказав що тільки сів за кермо щоб доіхати до стоянки яка була поруч. Але він сказав що в нього не працюють фари, він вийшов подивитися та упевнетися в цьому. Капрал Замотін сказав щоб він не рухався і пішов за постановою. Повернувшись до автомобіля капрал Замотін привів ще одного поліцейського і вони почали вимагати в нього документи на авто, взявши в руки страховий поліс вони почали казати що він прострочений та виписують на нього постанову по ч.1 ст.126. Так як він не керував транспортним засобом і не був водієм цього засобу то не можу бути притягнутим до адміністративної відповідальності. Враховуючи вищевикладене, вважає, що постанова серії НК№031705 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 20.04.2019 року винесена з порушенням його прав та чинного законодавства Украйни, є необґрунтованою то незаконною, а тому підлягає скасуванню. Тому він просить суд визнати дії поліцейського роти №1 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області ДПП капрала поліції Замотіна І.О. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 20.04.2019 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00гривень за порушення ч.1 ст. 126 КУпАП незаконними та визнати постанову серії НК№031705 від 20.04.2019 року про адміністративне правопорушення протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свою провину визнав частково, та пояснив суду, що він дійсно не керував автомобілем, а пересів за кермо для того щоб перегнати автомобіль на інше місце за кілька хвилин до приходу працівників поліції, однак доказів на підтвердження його слів в нього не має, та дійсно не надав для огляду страховий поліс. Він не пам`ятає, чи було ввімкнено ближнє світло фар, чи були тільки ввімкнені габаритні вогні. Просив вирішити питання на розсуд суду.

В судове засідання відповідач не з`явився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Згідно наданого відзиву проти позову заперечує в повному обсязі, оскільки, оскаржувана позивачем постанова серії НК№031705 від 20.04.2019 року у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП відносно нього винесена правомірно, на законних підставах та є такою, що скасуванню не підлягає, оскільки вона була винесена з дотриманням вимог ст. 7, 27, 33, 38, 222, 276, 283, 285 КУпАП. У матеріалах справи про вказане адміністративне правопорушення наявні докази скоєння цього правопорушення та відеозапис, які повністю підтверджують вину ОСОБА_1 , інших доказі до відзиву не надано.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, відзив наданий відповідачем, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, безсторонньо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення ; своєчасно, тобто протягом розумного строку, тощо.

Згідно ч.2,3 ст. 242 КАС України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Згідно ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Згідно ст.248 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено у судовому засіданні, 20.04.2019 року поліцейським роти №1 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області ДПП капралом поліції Замотіним І.О. було винесено постанову серії НК№031705 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.125, ч.1 ст.126 КУпАП., та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. на користь держави (а.с.5).

Згідно ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту… Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Підставою для складання вказаної постанови, як вбачається з матеріалів справи, вказано ті обставини, що 20.04.2019 року о 07 год. 03 хв. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ford Focus», н.з. НОМЕР_1 , в Київська обл., автодорога Київ-Харків, 77 км, рухався поза населеним пунктом без увімкненого ближнього світла фар та в ході перевірки документів не мав при собі та не пред`явив поліс загальнообов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ, чим порушив п.п. 9.8, 2.1«г» ПДР та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ст.125, ч.1 ст.126 КУпАП.

Щодо посилань позивача на те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.125, ч.1 ст. 126 КУпАП, суд виходить з наступного.

Як вбачається з вимог ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно з вимогами ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Згідно ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п.9.8 ПДР України, під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене. З 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Згідно п.9.1 ПДР України, попереджувальними сигналами є увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби.

Відповідно до ст.21 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється, зокрема, експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України.

Згідно абз.1 ч.2 ст.16 ЗУ «Про дорожній рух» водій зобов`язаний, зокрема, мати при собі та на вимогу поліцейського пред являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 21.2 ст.21 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції.

Відповідно до п. 2.4.(а) ПДР України: на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Згідно п.2.1«г» ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб; ґ) поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ст.125 КУпАП, інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу тягнуть за собою попередження.

Відповідно до вимог ч.1 ст.126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про Національну поліцію», одним із превентивних заходів є застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно п.2 ч.1 ст.40 ЗУ «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Судом згідно матеріалів справи та наданих відеозаписів було встановлено, що під час розмови із поліцейським ОСОБА_1 надавав пояснення, згідно яких на автомобілі горіли габаритні ліхтарі, але не горіло ближнє світло фар або денні ходові вогні. Під час розмови водій ОСОБА_1 не заперечував того факту, що він є водієм зупиненого транспортного засобу. Також на відеозаписі встановлено відмову позивача надати для огляду страховий поліс на автомобіль.

Враховуючи вищевикладене, позивачем не було надано доказів того, що автомобіль обладнано денними ходовим вогнями, а тому він повинен був ввімкнуту ближнє світло фар на вимогу п.9.8 ПДР для позначення свого транспортного засобу. З аналізу п.9.1, 9.8 ПДР, ближнє світло фар, як попереджувальний сигнал, повинно бути ввімкнено у світлу пору доби. Таким чином ближнє світло фар можливо використовувати як зовнішній світловий прилад, так і в якості попереджувального сигналу. Позивачем було порушено правило використання освітлювальних приладів або попереджувальних сигналів, до яких відноситься ближнє світло фар, яке зазначається розділах 9 та 19 ПДР. Правопорушення скоєно 04.11.2017 року, в період з 1 жовтня по 1 травня, поза межами населеного пункти, а тому позивач рухаючись на автомобілі без ввімкненого ближнього світла фар порушив вимоги п.9.8 ПДР. Також позивачем не надано доказів того, що він не був водієм автомобіля та він надавав страховий поліс для огляду, оскільки відеозаписом зафіксовано те, що позивач ОСОБА_1 сидів за кермом автомобіля із працюючим двигуном під час розмови з поліцейським, та на вимогу працівника поліції відмовився надати страховий поліс та інші документи для огляду.

Таким чином, доводи позивача щодо відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.125, ч.1ст.126 КУпАП, суд вважає необґрунтованими, так як він не надав жодних доказів неправомірності винесення постанови, та вважає, що постанова про адміністративне правопорушення, передбачене ст.125, ч.1 ст.126 КУпАП, винесена правомірно в частині притягнення до адміністративної відповідальності за порушення п.п. 9.8, 2.1«г» ПДР.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Згідно з п.4 ч.1 ст.293 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і може змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Відповідно до ст.22 КпАП України, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

На підставі викладеного, судом встановлено, що при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем не враховувалися обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, як того вимагають положення ст. 33 КУпАП.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, та те, що скоєне ним правопорушення не потягло за собою настання будь-яких негативних наслідків, правопорушення вчинене неумисно, суд вважає можливим звільнити позивача від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, задовольнивши частково позовні вимоги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 241, 244, 257, 246, 288, 289, 371 КАС України, ст.ст. 22, 33, 126, 251-297 КУпАП, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського роти №1 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області ДПП капрала поліції Замотіна Іллі Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково.

Змінити постанову у справі про адміністративне правопорушення серії НК№031705 від 20.04.2019 року, винесену поліцейським роти №1 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області ДПП капрала поліції Замотіним І.О., звільнити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає: АДРЕСА_1 , від адміністративної відповідальності за ст.125, ч.1 ст.126 КУпАП України у вигляді штрафу в розмірі 425,00гривень, обмежившись усним зауваженням.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Мелітопольського

міськрайонного суду О. В. Іваненко