Справа № 815/3441/16
Суддя: Андрухів В. В.
Дата ухвалення: 2019-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3441/16
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 жовтня 2019 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В. за участю секретаря судового засідання Рижук В.І., позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Пашаєва Г.В. (за довіреністю), розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Прокуратури Одеської області про визнання протиправним та скасування наказу, -
ВСТАНОВИВ:
Справа надійшла до Одеського окружного адміністративного суду 29 січня 2019 року.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями адміністративну справу №815/3441/16 передано головуючому судді Свиді Л.І.
Ухвалою судді Свиди Л.І. прийнято до свого провадження справу та відкрито загальне позовне провадження у справі. Призначено підготовче засідання на 05 березня 2019 року об 11 год. 00 хв.
Ухвалою від 29.07.2019 року задоволено заяву представника відповідача про відвід головуючого судді Свиди Л.І. у справі за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Одеської області про визнання протиправним та скасування наказу. Передано справу №815/3441/16 у Відділ з надання судово-адміністративних послуг та аналітичної роботи Одеського окружного адміністративного суду для визначення головуючого судді по справі в порядку, встановленому статтею 31 та Перехідних положень КАС України.
Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.07.2019 року, зазначена справа передана на розгляд судді Андрухіву В.В.
Ухвалою від 06.08.2019 року прийнято до провадження вказану справу та ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 04 вересня 2019 року о 10:00 год.
Ухвалою від 04.09.2019 року відмовлено у задоволенні клопотання представника Прокуратури Одеської області про залишення позову без розгляду.
Ухвалою від 04.09.2019 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті на 26 вересня 2019 року о 10 год. 00 хв.
У судовому засіданні 26.09.2019 року оголошено перерву до 17.10.2019 року до 14:00 год.
У судове засідання, призначене на 17 жовтня 2019 року о 14:00 год., з`явилися позивач та представник відповідача.
Представник відповідача проти позову заперечував, у його задоволенні просив відмовити, зазначивши, що позивач за своїми функціональними обов`язками повинен був забезпечити належний контроль (нагляд) за здійсненням підлеглим йому прокурором Мінаєвим М.М. процесуальних дій, що входить до його службових повноважень, визначених посадовою інструкцією начальника відділу нагляду, невиконання яких було безумовною підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.
Заслухавши вступне слово позивача та представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив наступні обставини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 23 липня 2015 року займав посаду начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Одеської області.
Підставою для прийняття зазначеного наказу слугував Висновок про результати службової перевірки за листом слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси Крикливого О.М. від 17 лютого 2016 року про недодержання прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури області Мінаєвим М.М. вимог частини першої статті 199 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) при направленні до суду клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 , затверджений заступником Генерального прокурора України - прокурором Одеської області 21 березня 2016 року (а.с. 97-105).
Виконуючим обов`язки прокурора Одеської області у кримінальному провадженні 14 березня 2015 року визначено підслідність за слідчими Другого слідчого відділу слідчого управління Прокуратури Одеської області та 17 березня 2015 року призначено групу прокурорів у складі: прокурорів відділу Мінаєва М.М., Одабашяна С.С., Добровольського Д.М. У подальшому, 10 листопада 2015 року до складу групи прокурорів включено першого заступника прокурора області Жученка О.Д., якого наділено повноваженнями старшого групи.
Відповідно до вимог статей 40, 104, 131, 132, 208-211, 213 КПК України ОСОБА_3 14 березня 2015 року затримано та повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 115 КК України, а слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси йому 16 березня 2015 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на тридцять днів з моменту затримання. У подальшому строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 продовжувався судом. Заступником Генерального прокурора України продовжено строк досудового розслідування до 9 місяців, тобто до 14 грудня 2015 року.
За результатами розслідування, старшим групи прокурорів процесуальних керівників заступником прокурора області Жученком ОСОБА_4 .Д. затверджено обвинувальний акт стосовно підозрюваного ОСОБА_3 за ознаками складу злочину, передбаченого частиною першою статті 115 КК України та 2 грудня 2015 року направлено до Приморського районного суду м. Одеси для розгляду по суті, згідно з вимогами статті 283 КПК України.
У підготовчому судовому засіданні 8 грудня 2015 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси, у порядку пункту 3 частини третьої статті 314 КПК України, обвинувальний акт повернуто прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам Кримінального процесуального кодексу України (обвинувальний акт не містив конкретного формулювання обвинувачення та не скріплений печаткою).
Одночасно з цим строк тримання під вартою ОСОБА_3 продовжено на 60 днів, тобто до 5 лютого 2016 року.
На вказане судове рішення прокурором - процесуальним керівником заступником прокурора області Жученком О.Д. подано апеляційну скаргу.
У подальшому, під час підготовки до апеляційного розгляду скарги 4 лютого 2016 року суддею апеляційного суду Одеської області за результатами розгляду клопотання прокурора відділу Мінаєва М.М. про продовження строків тримання під вартою ОСОБА_3 винесено ухвалу, якою зазначене клопотання задоволено та продовжено строк тримання ОСОБА_3 під вартою до 18 лютого 2016 року.
Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 11 лютого 2016 року ухвалу Приморського районного суду м. Одеси залишено без змін, обвинувальний акт повернуто прокурору.
У зв`язку з ненадходженням прокурору повернутого обвинувального акту та закінченням строку тримання підозрюваного під вартою, прокурором відділу Мінаєвим М.М. у порядку вимог статті 199 КПК України, 12 лютого 2016 року підготовлено клопотання про продовження строків тримання під вартою ОСОБА_3 та 15 лютого 2016 року його подано до Приморського районного суду м. Одеси.
Розгляд клопотання слідчим суддею Крикливим О.М. було призначено на 17 лютого 2016 року, проте, відкладено за клопотанням прокурора Мінаєва М.М. на 18 лютого 2016 року.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси Крикливого О.М. у задоволенні клопотання прокурора Мінаєва М.М. щодо продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 відмовлено, оскільки згідно зі статтею 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжено слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, передбаченому КПК України. Відповідне клопотання прокурор має право подати не пізніше, ніж за п`ять днів до закінчення строку тримання під вартою.
Крім того, обвинувальний акт стосовно підозрюваного ОСОБА_3 за ознаками складу злочину, передбаченого частиною першою статті 115 КК України, отримано Приморським районним судом м. Одеси 17 лютого 2016 року. Разом з тим, питання про продовження дії запобіжного заходу вирішується судом у підготовчому судовому засіданні.
У підготовче судове засідання 18 лютого 2016 року обвинуваченого ОСОБА_3 не доставлено, у зв`язку з чим судове засідання відкладено.
24 лютого 2016 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси клопотання прокурора відділу прокуратури області Мінаєва М.М. задоволено. Дозволено затримання обвинуваченого ОСОБА_3 з метою його приводу в судове засідання для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 4 березня 2016 року обвинуваченого ОСОБА_3 оголошено у розшук, судове провадження зупинено до встановлення місця перебування ОСОБА_3 .
Не погоджуючись із наказом про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани, позивач звернувся до суду з позовом про його скасування.
Відповідно до ст.3 Закону України «Про прокуратуру», діяльність прокуратури ґрунтується, зокрема, на засадах верховенства права та законності.
Приписами статті 15 Закону України Про прокуратуру визначено статус прокурора органу прокуратури, яким крім інших є й керівник підрозділу регіональної прокуратури. Одним із повноважень прокурора, з урахуванням положень статті 25 цього ж Закону, є нагляд за додержанням законів органами, що провадять досудове слідство.
Статтею 19 Закону України Про прокуратуру визначено загальні права та обов`язки прокурора. Так, прокурор має право брати участь у прокурорському самоврядуванні для вирішення питань внутрішньої діяльності прокуратури у порядку, встановленому законом. Прокурори мають право бути членами професійних спілок, утворювати громадські організації та брати в них участь з метою захисту своїх прав та інтересів, підвищення свого професійного рівня.
Прокурор зобов`язаний вдосконалювати свій професійний рівень та з цією метою підвищувати кваліфікацію.
Прокурор періодично проходить підготовку у Національній академії прокуратури України, що має включати вивчення правил прокурорської етики.
Прокурор зобов`язаний неухильно додержуватися присяги прокурора. За порушення присяги прокурор несе відповідальність, передбачену законом.
Прокурор зобов`язаний: 1) виявляти повагу до осіб під час здійснення своїх повноважень; 2) не розголошувати відомості, які становлять таємницю, що охороняється законом; 3) діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 4) додержуватися правил прокурорської етики, зокрема не допускати поведінки, яка дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури.
За приписами пункту 1 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру» прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав невиконання чи неналежного виконання службових обов`язків.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.36 КПК України, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.
Прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений: 1) починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; 2) мати повний доступ до матеріалів, документів та інших відомостей, що стосуються досудового розслідування; 3) доручати органу досудового розслідування проведення досудового розслідування; 4) доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом; 5) доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам; 7) скасовувати незаконні та необґрунтовані постанови слідчих; 8) ініціювати перед керівником органу досудового розслідування питання про відсторонення слідчого від проведення досудового розслідування та призначення іншого слідчого за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, для його відводу, або у випадку неефективного досудового розслідування; 9) приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження та продовження строків досудового розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; 10) погоджувати або відмовляти у погодженні клопотань слідчого до слідчого судді про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій у випадках, передбачених цим Кодексом, чи самостійно подавати слідчому судді такі клопотання; 11) повідомляти особі про підозру; 12) пред`являти цивільний позов в інтересах держави та громадян, які через фізичний стан чи матеріальне становище, недосягнення повноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права, у порядку, передбаченому цим Кодексом та законом; 13) затверджувати чи відмовляти у затвердженні обвинувального акта, клопотань про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, вносити зміни до складеного слідчим обвинувального акта чи зазначених клопотань, самостійно складати обвинувальний акт чи зазначені клопотання; 14) звертатися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 15) підтримувати державне обвинувачення в суді, відмовлятися від підтримання державного обвинувачення, змінювати його або висувати додаткове обвинувачення у порядку, встановленому цим Кодексом; 16) погоджувати запит органу досудового розслідування про міжнародну правову допомогу, передання кримінального провадження або самостійно звертатися з таким клопотанням в порядку, встановленому цим Кодексом; 17) доручати органу досудового розслідування виконання запиту (доручення) компетентного органу іноземної держави про міжнародну правову допомогу або перейняття кримінального провадження, перевіряти повноту і законність проведення процесуальних дій, а також повноту, всебічність та об`єктивність розслідування у перейнятому кримінальному провадженні; 18) перевіряти перед направленням прокуророві вищого рівня документи органу досудового розслідування про видачу особи (екстрадицію), повертати їх відповідному органу з письмовими вказівками, якщо такі документи необґрунтовані або не відповідають вимогам міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, чи законам України; 19) доручати органам досудового розслідування проведення розшуку і затримання осіб, які вчинили кримінальне правопорушення за межами України, виконання окремих процесуальних дій з метою видачі особи (екстрадиції) за запитом компетентного органу іноземної держави; 20) оскаржувати судові рішення в порядку, встановленому цим Кодексом; 21) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.
Постановою Верховної Ради України від 6 листопада 1991 року №1796-ХІІ затверджено Дисциплінарний статут прокуратури України (далі - Статут).
Статтями 2 та 3 Статуту передбачено, що працівники прокуратури повинні мати високі моральні якості, бути принциповими і непримиренними до порушень законів, поєднувати виконання своїх професійних обов`язків з громадянською мужністю, справедливістю та непідкупністю. Вони повинні особисто суворо додержувати вимог закону, виявляти ініціативу в роботі, підвищувати її якість та ефективність і сприяти своєю діяльністю утвердженню верховенства закону, забезпеченню демократії, формуванню правосвідомості громадян, поваги до законів, норм та правил суспільного життя. Будь-які порушення прокурорсько-слідчими працівниками законності та службової дисципліни підривають авторитет прокуратури, завдають шкоди інтересам держави та суспільства.
На підставі статті 48 Закону України "Про прокуратуру" цей Статут встановлює порядок заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурорсько-слідчих працівників, а також працівників навчальних, наукових та інших установ прокуратури, які мають класні чини.
Відповідно до положень статті 8 Статуту встановлено, що дисциплінарні стягнення щодо прокурорсько-слідчих працівників, а також працівників навчальних, наукових та інших установ прокуратури застосовуються за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків або за проступок, який порочить його як працівника прокуратури.
Згідно статті 9 Статуту дисциплінарними стягненнями є: 1) догана; 2) пониження в класному чині; 3) пониження в посаді; 4) позбавлення нагрудного знаку "Почесний працівник прокуратури України"; 5) звільнення; 6) звільнення з позбавленням класного чину.
Суд вважає необґрунтованими твердження позивача про те, що він лише здійснює загальне керівництво відділом, оскільки відповідно до Розподілу обов`язків між працівниками відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури області, затвердженого 15 січня 2016 року першим заступником прокурора області, у переліку функціональних обов`язків позивача, зокрема, зазначено про організацію здійснення прокурорами зазначеного відділу нагляду у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням згідно вимог статті 36 КПК України, забезпечення принципового реагування на факти порушення розумних строків та вимог кримінального процесуального законодавства при проведенні слідчими слідчого управління слідчих (розшукових) дій, щодо особистого та за дорученням керівництва прокуратури області вивчення кримінальних проваджень, досудове розслідування у яких здійснюється слідчими слідчого управління та вжиття заходів реагування на виявлені порушення закону.
Аналогічні обов`язки також закріплено пунктом 3.1. Наказу Генерального прокурора України від 19 грудня 2012 року №4гн Про організацію діяльності прокурорів у кримінальному провадженні, згідно якого контроль за якістю здійснення процесуального керівництва на стадії досудового розслідування та участі у судовому провадженні покладено саме на керівників органів прокуратури та галузевих підрозділів апаратів прокуратур усіх рівнів, які за розподілом обов`язків відповідають за відповідну ділянку роботи.
Згідно пункту 4 галузевого наказу, наказано під час кримінального провадження прокурорам забезпечувати виконання вимог закону щодо додержання розумних строків, а також строків, прямо визначених Кримінальним процесуальним кодексом України, з огляду на складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних і кримінальних правопорушень, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для забезпечення належної якості досудового розслідування. Принципово реагувати на факти порушення розумних строків.
Відповідно до вимог пунктів 7, 8.4 зазначеного наказу Генерального прокурора України, керівників органів прокуратури усіх рівнів зобов`язано за наявності підстав перевіряти обґрунтованість процесуальних дій і рішень у кримінальних провадженнях, зокрема, повідомлень про підозру, дотримання процесуальних строків, прав і законних інтересів підозрюваних.
У кожному випадку погодження клопотань про продовження строків тримання підозрюваних під вартою, якщо це пов`язано з неналежним виконанням службових обов`язків, проводити відповідну перевірку, результати якої розглядати на оперативних нарадах.
Таким чином, ОСОБА_1 допущено порушення пунктів 3.1 та 4 наказу Генерального прокурора України від 19 грудня 2012 року №4гн Про організацію діяльності прокурорів у кримінальному провадженні, абз. 5 п.1 Розподілу обов`язків між працівниками відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури області, затвердженого 15.01.2016 року першим заступником прокуратури області.
З огляду на зазначене, на позивача, який має статус прокурора і обіймає згідно штатного розпису посаду начальника відділу, розповсюджується вимоги про дотримання, зокрема, положень статті 19 Закону України Про прокуратуру, вимог статті 36 КПК України, галузевого наказу та інших нормативних документів.
Суд вважає, що за умови належного виконання вказаних вище посадових обов`язків та вимог відомчого наказу №4гн від 19.12.2012 року, позивач повинен був проконтролювати, як начальник відділу, додержання працівником його відділу визначеного КПК України процесуального строку подання до суду клопотання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого у резонансному кримінальному провадженні, однак цього не зробив.
Посилання позивача на перебування його у відпустці та на лікарняному у період з 25.01.2016 року по 10.02.2016 року суд до уваги не бере, оскільки строки подання відповідного клопотання до суду сплинули 12.02.2016 року, і позивач 11 та 12 лютого 2016 року вже виконував свої службові обов`язки.
Також суд враховує несприятливі наслідки, що настали внаслідок несвоєчасного подання клопотання до суду: обвинувачений ОСОБА_6 звільнений з-під варти, не з`явився до суду і його оголошено в розшук.
Також суд зазначає, що оскаржуваний наказ відповідача відповідає вимогам ч.2 ст.2 КАС України, оскільки він прийнятий: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та необгрунтованими, а тому в їх задоволенні належить відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 241-246, п.15.5 ч.1 розділу VII КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 28 жовтня 2019 року.

Суддя В.В. Андрухів

.