Справа № 760/7803/17
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Лазаренко В.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 жовтня 2019 року Справа № 760/7803/17

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Пилипенко О.Є.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 22 січня 2019 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
Історія справи.
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України (далі відповідач) про:

- визнання протиправними дій Міністерства оборони України щодо відмови у призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІІ групи внаслідок травми, поранення (контузії), захворювання отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови КМУ від 25.12.2013 р. № 975;

- зобов`язання відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку з настанням інвалідності ІІІ групи внаслідок травми, поранення (контузії), захворювання отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови КМУ від 25.12.2013 р. № 975.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 22 січня 2019 року адміністративний позов було задоволено в повному обсязі.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, приймаючи оскаржуване рішення про відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, як інваліду ІІІ-ї групи, не врахував всіх обставин встановлення йому інвалідності та прийняв рішення всупереч вимогам ч. 4 ст. 16 Закону № 2011-ХІІ, чим порушив право позивача на отримання вказаної допомоги.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач мав би право на призначення допомоги лише в разі настання інвалідності не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби, але в даному випадку інвалідність у позивача настала поза межами тримісячного строку.

Також в обґрунтування своєї правової позиції відповідач зазначив, що позивачем не надано всіх документів на підтвердження причинно-наслідкового зв`язку захворювання та інвалідності, щодо причин та обставин настання інвалідності, зокрема, що воно не пов`язано з вчиненням ним кримінального або адміністративного правопорушення, не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. При цьому, апелянт наполягає на тому, що саме на заявника (тобто позивача) законодавством покладено обов`язок надати до Міноборони всі документи, зокрема ті, що підтверджують вказані обставини.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.08.2019 р. відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено сторонам строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

У строк, установлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін з наступних підстав.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, у період з 01.07.1987 р. по 19.12.1988 р. позивач приймав участь у бойових діях на території ДРА.

Протоколом засідання Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 10.02.2016 р. № 525 встановлено, що мінно-вибухова травма, осколкові поранення голови та обох ніг позивача, наслідком яких стали ЗЧМТ (контузія головного мозку) травма (контузія), поранення, захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

07.04.2016 р. позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби (довідка МСЕК).

Позивач звернувся до Херсонського ОВК із заявою про призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІІ групи внаслідок травми, поранення (контузії), захворювання отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби. Документи позивача були передані відповідачу як розпоряднику бюджетних коштів для прийняття рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у разі інвалідності.

12.08.2016 р. документи позивача були повернуті відповідачем до Херсонського ОВК на доопрацювання через відсутність документа на підтвердження причинно-наслідкового зв`язку захворювання та інвалідності, щодо причин та обставин настання інвалідності, зокрема, що воно не пов`язано з вчиненням ним кримінального або адміністративного правопорушення, не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження (протокол засіданні Комісії Міноборони № 58).

Нормативно-правове обґрунтування.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 р. № 2011-XII (далі Закон № 2011-ХІІ), постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчання (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» (далі Порядок № 975), Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 р. № 393 «Про затвердження Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (далі Порядок № 393).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 3 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що він поширюється, зокрема на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби.

Згідно з пп. 4 п. 2 ст. 16 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Підпунктом «б» частини 1 статті 16-2 Закону № 2011-ХІІ у відповідній редакції, чинній на момент встановлення інвалідності, передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності ІIІ групи.

Відповідно до п. 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно з п. 6 Порядку № 975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності IIІ групи.

У п. 11 Порядку № 975 визначено, що вiйськовослужбовець, вiйськовозобов`язаний та резервiст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разi настання iнвалiдностi чи втрати працездатностi без встановлення йому iнвалiдностi, подає уповноваженому органу такi документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням iнвалiдностi чи часткової втрати працездатностi без встановлення iнвалiдностi; довiдку медико-соцiальної експертної комiсiї про встановлення групи iнвалiдностi або вiдсотка втрати працездатностi iз зазначенням причинного зв`язку iнвалiдностi чи втрати працездатностi.

До заяви додаються копiї: постанови вiдповiдної вiйськово-лiкарської комiсiї щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузiї, травми або калiцтва), захворювання; документа, що свiдчить про причини та обставини поранення (контузiї, травми або калiцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане iз вчиненням особою кримiнального чи адмiнiстративного правопорушення або не є наслiдком вчинення нею дiй у станi алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`янiння, або навмисного спричинення собi тiлесного ушкодження; сторiнок паспорта з даними про прiзвище, iм`я та по батьковi i мiсце реєстрацiї; документа, що засвiдчує реєстрацiю фiзичної особи у Державному реєстрi фiзичних осiб - платникiв податкiв, виданого органом доходiв i зборiв (для фiзичної особи, яка через свої релiгiйнi переконання вiдмовляється вiд прийняття реєстрацiйного номера облiкової картки платника податкiв, офiцiйно повiдомила про це вiдповiдний орган доходiв i зборiв та має вiдмiтку в паспортi громадянина України, - копiю сторiнки паспорта з такою НОМЕР_1 ).

Згідно з п. 12 Постанови № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Абзацом 9 пункту 1 Порядку № 393 передбачено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ», особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховуються, зокрема, дійсна військова служба у Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР та інші види служби і періоди роботи, які відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалися до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому випадку обчислюється у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо цією постановою не передбачено більш пільгових умов зарахування до вислуги років часу служби для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Висновки суду апеляційної інстанції.
Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що право особи на отримання одноразової грошової допомоги по інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, виникає з дня встановлення інвалідності, що визначається датою, вказаною в довідці МСЕК.

При цьому, право на отримання одноразової грошової допомоги при встановленні інвалідності внаслідок поранення, заподіяного під час виконання обов`язків служби вказаною категорією осіб, законодавець не обмежує строком оформлення інвалідності та фактом перебування особи на службі.

Водночас, обов`язок щодо забезпечення реалізації зазначеного права покладено на Міністерство оборони України шляхом прийняття відповідного рішення на підставі повної та всебічної перевірки поданих позивачем документів.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що документи, подані позивачем для вирішення питання щодо призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІІ групи відповідачем були направлені на доопрацювання до ОВК, тобто рішення за результатами їх розгляду, відповідно до вимог чинного законодавства, не прийнято.

Разом з тим, прийняття відповідного рішення щодо призначення особі одноразової грошової допомоги, згідно із Законом № 2011-ХІІ та Порядком № 975, належить до дискреційних повноважень Міноборони, які на теперішній час ним не реалізовані.

При цьому, у відповідності до Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 р. на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

З огляду на це, колегія суддів вважає передчасними заявлені позивачем у цій справі позовні вимоги.

Водночас, враховуючи викладене, у відповідності до ч. 2 ст. 9 КАС України, апеляційний суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог ОСОБА_1 та задовольнити його позов частково шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо повернення документів позивача на доопрацювання до ІНФОРМАЦІЯ_1 та шляхом зобов`язання відповідача розглянути документи позивача і прийняти відповідне рішення щодо призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІІ групи.

Разом з тим, апеляційний суд приймає до уваги доводи апелянта щодо необхідності надання для вирішення питання щодо призначення вказаної допомоги документа, що свiдчить про причини та обставини поранення (контузiї, травми або калiцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане iз вчиненням особою кримiнального чи адмiнiстративного правопорушення або не є ОСОБА_2 вчинення нею дiй у станi алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`янiння, або навмисного спричинення собi тiлесного ушкодження.

Аналізуючи ці та всі інші доводи апелянта, колегія суддів зазначає, що в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Згідно зі ст. 6 КАС України, ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, враховуючи вищевикладене, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 308 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

Згідно зі ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, апеляційна скарга Міністерства оборони України підлягає задоволенню частково, рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 22 січня 2019 року скасувати, адміністративний позов задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити частково.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 22 січня 2019 року скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо повернення документів ОСОБА_1 на доопрацювання до Херсонського обласного військового комісаріату.

Зобов`язати Міністерство оборони України розглянути документи ОСОБА_1 і прийняти відповідне рішення щодо призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІІ-ї групи.

У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 02 жовтня 2019 року.

Головуючий суддя

Судді: