Справа № 265/6563/19
Суддя: Міхєєва І. М.
Дата ухвалення: 2019-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №265/6563/19
Провадження №2-а/265/136/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2019 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого - судді - Міхєєвої І.М.

за участю секретаря судового засідання - Красноухова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненькій області Департаменту патрульної поліції Машкевич Олександра Сергійовича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

за участі позивача - ОСОБА_1

В С Т А Н О В И В :

23 вересня 2019 року позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови серії НК № 507639 від 16 вересня 2019 року винесену поліцейським роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненькій області Департаменту патрульної поліції Машкевич О. С., якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.

В обґрунтування заявлених вимог вказує, що згідно оскаржуваної постанови він, 16 вересня 2019 року о 16-10 годин, по вулиці Олімпійській, 78 в Лівобережному районі міста Маріуполя, керував автомобілем Volkswagen Passat державний номерний знак НОМЕР_1 , який мав технічні несправності: а саме на вітрове скло було нанесене покриття, тонування, яке обмежує оглядовість з місця водія, чим порушив п. 31.4.7 «в» ПДР України та на одній вісі встановлено шини з різними малюнками протектора, чим порушено п. 31.4.5 «г» ПДР України. Зазначає, що поліцейський незаконно розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу. Також вказує, що оскаржувана постанова не містить доказової бази вчинення правопорушення. На підставі перелічено просить суд скасувати зазначену постанову.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні засідання позовні вимоги підтримав в повному обсязі та надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Зазначив, що будь яких доказів на підтвердження порушення ним зазначених в постанові ПДР поліцейським не надано, справу про адміністративне правопорушення розглянуто на місці зупинки та одразу винесено постанову, а відтак постанова є незаконною.

Відповідач до судового засідання не з`явився надавши відповідь на адміністративний позов, в якому зазначив, що обставини викладені в оскаржувані постанові про накладання адміністративного стягнення на позивача підтверджуються відеозаписом зробленим нагрудним реєстратором патрульного. Постанова відповідає всім приписам КУпАП, до повноважень інспектора патрульної поліції належить розгляд справ про адміністративні правопорушення і накладання адміністративного стягнення, зокрема, передбачених ч.1 ст. 121 КУпАП, на місці зупинки транспортного засобу. До того ж позивач не скористався своїми правами передбаченим ст. 268 КУпАП, які були роз`ясненні йому на місці зупинки.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги і заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У відповідності до вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений КУпАП. Відповідно до вимог ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 251 КУпАП та Інструкції з організації провадження та діловодства у справах про адміністративне порушення правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22 жовтня 2003 року, № 1217, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 жовтня 2003 року за № 974/8295, є документом, що засвідчує факти неправомірних дій учасників дорожнього руху і є одним із джерел доказів та підставою для подальшого провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам, як адміністративним судам, підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Так, постановою серії НК № 507639 винесену 16 вересня 2019 року поліцейським роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненькій області Департаменту патрульної поліції Машкевич О. С., позивача ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.

Мотивувальною частиною оскаржуваної постанови зазначено, що 16 вересня 2019 року о 16-10 годин, ОСОБА_1 по вулиці Олімпійській, 78 в Лівобережному районі міста Маріуполя, керував автомобілем Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , який мав технічні несправності: а саме на вітрове скло було нанесене покриття, тонування, яке обмежує оглядовість з місця водія, чим порушив п. 31.4.7 «в» ПДР України та на одній вісі встановлено шини з різними малюнками протектора, чим порушено п. 31.4.5 «г» ПДР України. Постановлено застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.

Як доказ вини позивача у судове засідання було надано відповідачем оптичний диск з відеофіксацією правопорушення, переглядом якого встановлено, що на лобовому склі автомобіля Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого перебуває ОСОБА_1 є покриття темного кольору, яке обмежує оглядовість з місця водія, зовні автомобіля за лобовим скла водія не видно, скло є непрозорим. Крім того, на задній вісі зазначеного автомобіля встановлені шини з різними малюнками протектора.

Відеозапис, поданий відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, є належним доказом, оскільки в оскаржуваній постанові серії НК № 507639 від 16 вересня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності містить посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис, зокрема зазначено, що відеофіксацію здійснено камерою ДМТ -1 АН 01045, що відповідає вимогам частини третьою статті 283 КУпАП.

Згідно п. 31.4. ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам:

Згідно п. 31.4.5 «г» ПДР України, на одну вісь транспортного засобу встановлено шини різних моделей з різними малюнками протектора.

Згідно п. 31.4.7 «в» ПДР України, встановлено на скло додаткові предмети або нанесено покриття, які обмежують оглядовість з місця водія, і погіршують його прозорість, крім самоклейної мітки радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом, яка розміщується в правій верхній частині вітрового скла (на внутрішньому боці) транспортного засобу, що підлягає обов`язковому технічному контролю.

З огляду на наведе суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 дійсно мається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП.

Відповідальність, визначена ст. 121 ч. КУпАП, передбачена за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, тягне за собою накладення штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху за частиною 1 статті 121. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено, зокрема, до компетенції Національної поліції, що визначено ч. 2 ст. 258 КУпАП.

На підставі п. 10 Розділу ІІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказ Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року № 1395, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Ст. 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати усі обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Посилання позивача на рішення КСУ від 26 травня 2015 року № 25-рп/2015 по справі № 1-11/2015, яким було вирішено, що положення ч. 1 ст. 276 КУпАП, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, - не приймаються до уваги судом, оскільки таке рішення не суперечить положенням КУпАП, які набули змін із набуттям чинності 8 серпня 2015 року Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», а також розробленої на підставі Кодексу України про адміністративні правопорушення та Закону України «Про національну поліцію» Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

З урахуванням вищезазначеного суд вважає, що постанова про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення на підставі порушення ним ст. 121 ч. 1, КУпАП була винесена відповідно до діючого законодавства, бо в судовому засіданні було надано переконливі докази щодо наявності в діях позивача складу порушення вимог п.п. п. 31.4.7 «в» та п. 31.4.5 «г» ПДР України.

Згідно із цим, а також оскільки обставини на які посилається позивач не найшли свого підтвердження під час розгляду справи по суті, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Керуючись 6-9, 20, 90, 242-247 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненькій області Департаменту патрульної поліції Машкевич Олександра Сергійовича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його оголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження оголошено, в порядку передбаченому ч.2 та ч.3. ст. 295 КАС України.

Повний текс рішення складено 25 жовтня 2019 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_2 , ІНН: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_4 .

Відповідач: поліцейський роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненькій області Департаменту патрульної поліції Машкевич Олександра Сергійовича, юридична адреса:Донецька область, м. Маріуполь, вул. М. Мазая,16.

Суддя І.М. Міхєєва