Справа № 357/11384/19
Суддя: Кошель Б. І.
Дата ухвалення: 2019-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий - суддя Кошель Б. І. ,

при секретарі - Тодосієнко О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 6 суду м. Біла Церква справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до патрульного поліції СРПП Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області Новосельського Олександра Вадимовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить скасувати постанову інспектора поліції СРПП Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області Новосельського Олександра Вадимовича щодо складення постанови серії БАА № 358158 від 27.09.2019 року, якою його, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

В обґрунтування позову зазначав, що 27.09.2019 року відповідачем по справі було винесено постанову серії БАА № 358158, відносно нього, якою притягнуто його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, за нібито керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»). З зазначеною постановою позивач не згодний та вважає її неправомірною, необґрунтованою та недоведеною, оскільки, у графі 7 інспектором поліції допущено виправлення відомостей щодо розміру застосованого до нього штрафу, а саме: ручкою докреслено суму сплати боргу в розмірі 425 грн., тому бланк постанови серії БАА № 358158 від 27.09.2019 року є зіпсованим та не може бути доказом у справі про вчинення ним адміністративного правопорушення та інспектором поліції було винесено постанову без зазначення жодного доказу вчинення ним інкримінованого правопорушення. Крім того, йому не було надано жодного примірника протоколу про адміністративне правопорушення, не було роз`яснено його права, внаслідок чого він не міг скористатися послугами адвоката, відповідач не надав йому можливості написати свої заперечення та зауваження.

08.10.2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання.

Позивач та відповідач в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляду справи у їх відсутності на адресу суду не надходило. Відповідач відзив на позов не надав.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З урахуванням викладеного, відповідно положень частин 1, 3 ст. 268 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, які не прибули в судове засідання.

Суд, вивчивши та дослідивши позовні вимоги та документи, якими вони обґрунтовані, вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до завдання адміністративного судочинства, визначеного у ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з п. 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Вбачається з позовної заяви, 27.09.2019 року щодо ОСОБА_1 винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КпАП України з накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень, за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

Позивач заперечує свою вину в порушенні правил дорожнього руху та оскаржив винесену постанову до суду в порядку адміністративного судочинства.

Зазначає, що Правил дорожнього руху він не порушував, а постанова винесена з порушенням норм законодавства.

Відповідно до п. 8 ст. 23 ЗУ «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

В судовому засіданні встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 358158 від 27.09.2019 року, винесеною патрульним поліціїСР ПП Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області Новосельським Олександром Вадимовичем, позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у якому вигляді, в якому розмірі та суть правопорушення не можливо встановити, так як копія яка була надана працівником поліції позивачу нечитабельна (а.с.6). Суд вважає за необхідне зазначити, що з копії оскаржуваної постанови неможливо практично нічого прочитати.

Статтями 283 і 284 КУпАП визначено форму й передбачено основні вимоги щодо змісту як постанови про накладення адміністративного стягнення, так і рішення, що постановляється в конкретній адміністративній справі.

Згідно з пунктом 10 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395, при розгляді справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 283 КупАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі повинна містити вказівку про порядок і строк її оскарження. Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу.

Більшість необхідних реквізитів та інформації в оскаржуваній копії постанови неможливо прочитати та співставити з вимогами, передбаченими законодавством до її оформлення.

В ході розгляду даної справи відповідачем, на якого у даному випадку покладений обов`язок щодо доказування правомірності своїх дій, всупереч вимогам ст.251 КУпАП не доведено належними та допустимими засобами доказування вчинення позивачем 27 вересня 2019 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідачем не подано до суду доказів та не зазначено обставин, які підтверджують наявність складу правопорушення та спростовують пояснення позивача ОСОБА_1 , викладені в адміністративному позові, та в його письмових поясненнях при винесені постанови, які б дозволили вказати на достовірність обставин викладених у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності позивача, а тому спростувати пояснення позивача немає можливості, і будь-які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на користь водія, оскільки наявні у справі докази, зокрема постанова не дає підстав для висновку про скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

При цьому, незважаючи на заперечення позивачем своєї вини, відповідач, як суб`єкт владних повноважень мав би, використовуючи свої повноваження, зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати свідчення позивача, тобто не тільки зафіксувати його шляхом складення постанови, однак такі докази відсутні, відзив на позов не наданий.

Отже, законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

На підставі ст. 247 ч.1 п.1, ст. 293 КУпАП , керуючись ст.ст. 5, 19, 7, 241-246, 250, 251, 255, 286, 297 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до патрульного поліції СРПП Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області Новосельського Олександра Вадимовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову патрульного поліції СРПП Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області Новосельського Олександра Вадимовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА № 358158 від 27.09.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.126 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 126 КУпАП - закрити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення.

Суддя:Б. І. Кошель