Справа № 278/128/16-а
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2019-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

23 жовтня 2019 року

м. Київ

справа №278/128/16-а

адміністративне провадження №К/9901/13239/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.,

розглянув у попередньому судовому засіданні справу

за касаційною скаргою Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"

на постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 02 березня 2016 року (суддя Дубовік О.М.) та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2016 року (колегія у складі суддів Котік Т.С., Жизневська А.В., Малахова Н.М.)

у справі №278/128/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Зарічанської сільської ради Житомирського району Житомирської області

про скасування рішення.

І. РУХ СПРАВИ

1. 27.01.2016 до Житомирського районного суду Житомирської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Зарічанської сільської ради Житомирського району Житомирської області.

2. Позивач просив суд визнати протиправним та скасувати рішення 23-ї сесії ради шостого скликання Зарічанської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 12.02.2013 № 18 "Про затвердження тарифів по будинкам № №

АДРЕСА_1 . Постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 02.03.2016, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 30.06.2016, позов задоволено.

4. 22.07.2016 до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України". Скаржник просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанції.

5. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25.07.2016 відкрито касаційне провадження у справі.

6. 07.11.2016 позивач подав заперечення на касаційну скаргу.

7. У зв`язку з ліквідацією Вищого адміністративного суду України справу передано на розгляд до Верховного Суду.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

8. Рішенням Зарічанської сільської ради від 12.02.2013 № 18 на підставі клопотанням філії «Зарічанська ДЕД» ДП «Житомирський облавтодор» було затверджено тарифи на 2013 рік по водопостачанню, водовідведенню та обслуговуванню будинків для мешканців, які проживають у будинках за № АДРЕСА_2 , а саме тарифи на квартирну плату, тарифи на водопостачання та водовідведення (при відсутності лічильника).

9. Листом від 19.01.2016 за підписом сільського голови підтверджено, що Зарічанською сільською радою рішення від 12.02.2013 № 18 в ЗМІ не оприлюднювалось та до відома мешканців не доводилось.

10. Рішенням від 05.03.2014 №1.16-14 адміністративної колегії Житомирського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України встановлено порушення ДП «Житомирський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» в особі філії «Зарічанська ДЕД» законодавства про захист економічної конкуренції в частині застосування економічно необґрунтованих тарифів та зобов`язано припинити ці порушення.

11. Рішенням Зарічанської сільської ради від 26.03.2014 № 47 було скасовано рішення від 12.02.2013 №18 про затвердження тарифів. Зобов`язано філію «Зарічанська ДЕД» розробити тарифи із дотриманням законодавства та подати їх на розгляд сільської ради.

12. У подальшому рішенням Зарічанської сільської ради від 24.05.2013 №48, внаслідок подання депутатами сільської ради та жителями будинків за № АДРЕСА_2 зауважень до калькуляції тарифів, було призупинено дію рішення від 12.02.2013 № 18.

13. Постановою апеляційного адміністративного суду від 22.01.2014, яка набрало законної сили, про зупинення на невизначений термін дії рішення щодо тарифів по будинкам АДРЕСА_2 , рішення від 24.05.2013 № 48 було скасоване.

14. Постановою від 02.03.2015 Житомирського районного суду Житомирської області (набрала законної сили 13.03.2015) (дана справа) позов ДП «Житомирський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України» задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення Зарічанської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 26.03.2014 №48 «Про скасування рішення №18 23-ї сесії Зарічанської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 12.02.2013 «Про затвердження тарифів по будинкам АДРЕСА_2 . Отже, рішення Зарічанської сільської ради від 12.02.2013 № 18 не скасоване та діє.

16. Згідно з наказом №90 від 01.04.2015 ДП «Житомирський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» з урахуванням постанови Житомирського районного суду Житомирської області від 02.03.2015, на виконання рішення від 05.03.2014 №1.16-14 АК Житомирського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, з 01.03.2013 було встановлено тарифи у розмірах, зазначених в цьому наказі, проведено перерахунок мешканцям за надані послуги в квітні 2015 року.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

17. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сільська рада не повідомила споживачів у засобах масової інформації про зміну цін/тарифів на житлово-комунальні послуги, їх структуру, з обґрунтуванням необхідності таких змін. Також спірне рішення підлягає скасуванню як таке, що порушує права споживачів, оскільки ним затверджено економічно необґрунтовані тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

18. ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", як особа, що подала апеляційну скаргу проти позову заперечувала з тих підстав, що 01.04.2015 філією «Зарічанська ДЕД» було видано наказ № 90, яким фактично введено в дію перераховані відповідно до законодавства та рішення Антимонопольного комітету комунальні платежі та зроблено перерахунок мешканцям за період з 01.03.2013 по 01.04.2015. Надалі, нарахування проводиться по тарифам на підставі рішення сільської ради від 12.02.2013. Антимонопольний комітет жодних претензій більше не мав.

19. Вважає, що позивач знав про наявність оскаржуваного рішення, тому безпідставно стверджує про необізнаність з ним.

ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

20. Задовольняючи позов, суди виходили з того, що оскаржуване рішення є регуляторним актом, процедура прийняття якого визначається Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

21. Відповідач та суб`єкт господарювання, що надають комунальні послуги не дотрималися процедури при прийнятті спірного рішення. Рішення від 12.02.2013 №18 "Про затвердження тарифів по будинкам АДРЕСА_2 в засобах масової інформації не оприлюднювалось і до відома мешканців не доводилось.

22. Для оцінки законності спірного рішення не має значення чи був позивач був присутній на засіданні сесії сільської ради, де вирішувалося питання про затвердження тарифів та приймав участь в судових засіданнях з приводу зазначеного рішення, а тому був належним чином повідомлений про прийняте рішення, оскільки це не узгоджується з вимогами Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" та Закону України "Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації" про порядок оприлюдення рішення.

23. В цілому порушено порядок повідомлення споживачів про зміну тарифів на водокористування з обґрунтуванням її необхідності та врахування позиції територіальної громади.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ

24. Скаржник просить скасувати рішення судів посилаючись на те, що ст. 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» надає розпорядникам інформації можливість самостійно обирати спосіб, яким доводиться інформація до споживачів. Філія «Зарічанська ДЕД» оприлюднювала інформацію шляхом вивішування на інформаційних стендах та шляхом усного ознайомлення, роз`яснення споживачам прийнятих тарифів, їх розмір, порядок нарахування та їх подальше затвердження рішенням сільської ради 12.02.2013 № 18.

25. Суди безпідставно застосували Закон України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", оскільки дія цього закону не поширюється на здійснення регуляторної діяльності, пов`язаної з прийняттям актів, якими встановлюються ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги.

26. Суди не взяли до уваги, що п. 2.3 Порядку доведення до споживачів інформації про перелік житлово-комунальних послуг, структуру цін/тарифів з обгрунтуванням її необхідності та про врахування відповідної позиції територіальних громад, затвердженого наказом Мінрегіонрозвитку №390 від 30.07.2012, яким саме суб`єкти господарювання, що надають комунальні послуги доводять до відома мешканців таку інформацію.

27. У запереченнях на касаційну скаргу позивач зазначив, що безпідставно скаржник стверджує, що сам доводять до відома мешканців відповідну інформацію. Інформація з`явилась через 16 днів після видання наказу Філією «Зарічанська ДЕД» від 04.03.2013 № 75, а після цього мешканці будинків звернулись з клопотанням про призупинення дії тарифів. Інформація про наміри та зміни тарифів ДП "Житомирський облавтодор" повідомляв постійно невчасно.

VI. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

28. Верховний Суд розглянув доводи касаційної скарги, перевірив правильність застосування норм матеріального та процесуального права та дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення.

29. У справі, що розглядається, предметом спору є правомірність рішення органу місцевого самоврядування, яким затверджено тарифи на 2013 рік по водопостачанню, водовідведенню та обслуговуванню будинків для мешканців, а його підставами - не оприлюднення рішення, та затвердження економічно не обґрунтованих тарифів.

30. В першу чергу Суд відзначає, що Верховним Судом неодноразово розглядались справи в яких вирішувалось питання правової природи рішення виконавчого комітету органу місцевого самоврядування, яким встановлювались різного роду місцеві тарифи.

31. Так, у справі № 812/1177/18 в якій предметом спору було рішення виконавчого комітету міської ради про встановлення тарифу на послугу з перевезення пасажирів міським електротранспортом, Суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення за своєю правовою природою є регуляторним актом, яким змінені норми права, оскільки він розрахований на неодноразове застосування і щодо невизначеного кола осіб, з метою встановлення тарифів на перевезення населення у м. Сєвєродонецьку.

32. Аналогічний правові висновки міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 31 січня 2018 року у справі № 490/2099/15-а, від 08 травня 2018 року у справі № 405/5819/14-а, від 21 грудня 2018 року у справі № 591/1335/15-а.

33. Предметом оскарження даної справи є рішення Зарічанської сільської ради, яким затверджено тарифи по будинкам на певній

вулиці. 34 . Враховуючи те, що і у справах з подібними правовідносинами, і в цій справі йдеться про тарифи встановлення рішенням органу місцевого самоврядування, Суд не вбачає підстав для відступу від висновку, яким зазначені акти кваліфіковано як регуляторні.

35. Порядок прийняття рішень органом місцевого самоврядування регулюється Законом України "Про місцеве самоврядування", регламентом та іншими нормативними актами.

36. Відповідно до частини 12 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються у порядку, встановленому Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

37. Згідно з приписами статті 1 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" регуляторний акт - це прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання; прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері, нормативно-правовим актом.

38. Верховний Суд вважає правильними висновки судів попередніх інстанцій про те, що рішення Зарічанської сільської ради від 12.02.2013 № 18 про затвердження тарифів на 2013 рік по водопостачанню, водовідведенню та обслуговуванню будинків для мешканців, які проживають у будинках за № АДРЕСА_2 , а саме тарифів на квартирну плату, тарифи на водопостачання та водовідведення (при відсутності лічильника) є регуляторним актом.

39. Рішення відповідає зазначеним вище критеріям:

- прийнято сільською радою, яка є регуляторним органом;

- встановлює, змінює та скасовує норми права;

- спрямована на правове регулювання адміністративних відносин між регуляторними органами та суб`єктами господарювання;

- підлягає неодноразовому застосуванню;

- підлягає застосуванню щодо невизначеного кола осіб (мешканців, які проживають у будинках за № АДРЕСА_2 , які можуть отримати житлово-комунальні послуги.

40. Оскільки оскаржуване рішення Зарічанської сільської ради є регуляторним актом, таке повинно прийматися у відповідності до процедури, встановленої нормами Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

41. Зокрема, статтями 9, 33, 34 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", а саме: проведення розробником проекту регуляторного акта аналізу його регуляторного впливу; оприлюднення розробником проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень і пропозицій; розгляд розробником зауважень та пропозицій щодо проекту регуляторного акту, що надійшли під час його оприлюднення протягом визначеного строку; підготовка уповноваженою постійною комісією міської ради експертного висновку щодо регуляторного впливу проекту регуляторного акта; підготовка уповноваженою постійною комісією міської ради висновку про відповідність проекту регуляторного акту вимогам статей 6 та 8 Закону.

42. Відповідно до частини 1 статті 36 цього Закону порушення такого порядку виключає можливість прийняття та схвалення органом місцевого самоврядування проекту регуляторного акта.

43. Крім того, згідно з ч. 5 ст. 12 Закону №1160-IV регуляторні акти, прийняті органами та посадовими особами місцевого самоврядування, офіційно оприлюднюються в друкованих засобах масової інформації відповідних рад, а у разі їх відсутності - у місцевих друкованих засобах масової інформації, визначених цими органами та посадовими особами, не пізніш як у десятиденний строк після їх прийняття та підписання.

44. Статтею 8 Закону № 1160-IV передбачено, що стосовно кожного проекту регуляторного акта його розробником готується аналіз регуляторного впливу. Аналіз регуляторного впливу готується до оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень та пропозицій.

45. Судами попередніх інстанцій встановлено, що проект оскаржуваного рішення не був оприлюднений, текст не опублікований у місцевому ЗМІ, а рішення прийнята без здійснення аналізу регуляторного впливу, відстежень результативності такого акту.

46. У касаційній скарзі ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" посилається на те, що п. 2.3 Порядку доведення до споживачів інформації про перелік житлово-комунальних послуг, структуру цін/тарифів з обгрунтуванням її необхідності та про врахування відповідної позиції територіальних громад, передбачено, що саме суб`єкти господарювання, що надають комунальні послуги доводять до відома мешканців таку інформацію. Відповідно ним така інформація доводилась до відома мешканців.

47. Відповідно до п.2.3 Порядку доведення до споживачів інформації про перелік житлово-комунальних послуг, структуру цін/тарифів, зміну цін/тарифів з обґрунтуванням її необхідності та про врахування відповідної позиції територіальних громад, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 30.07.2012 № 390- суб`єктами господарювання, що надають комунальні послуги (послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з централізованого опалення, послуги з централізованого постачання холодної води, послуги з централізованого постачання гарячої води, послуги з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем)), до відома споживачів доводиться інформація про загальний розмір тарифу та його структуру (плановані витрати за елементами, прибуток, податок на додану вартість); обґрунтування причин зміни тарифу (зазначення розміру діючого тарифу та відсотка відшкодування затвердженим тарифом собівартості, планового економічно обґрунтованого тарифу, дати, коли тариф востаннє переглядався, причин перегляду тарифу, зазначення відсотка зростання основних складових тарифу (заробітної плати, електроенергії, паливно-мастильних матеріалів), визначення відсотка підвищення тарифу тощо).

48. Зазначена інформація доводиться до відома споживачів шляхом розміщення на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування в мережі Інтернет (за наявності), у друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження (перевага надається друкованим засобам масової інформації органу місцевого самоврядування), веб-сайті суб`єкта господарювання (за наявності) та, за необхідності, шляхом розміщення на інформаційних стендах біля адміністративних будинків органів місцевого самоврядування в населених пунктах, де споживачі отримують відповідні послуги.

49. Отже, суд відхиляє такі доводи такі скаржника, оскільки, по-перше, предметом спору у справі є нормативно-правовий акт органу місцевого самоврядування, який регулює відносини щодо встановлення та зміни тарифів.

50. По-друге, саме Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" встановлено процедуру прийняття регуляторного акту. Зазначений вище Порядок 30.07.2012 № 390, хоч і не має юридичної сили закону, проте також передбачає обов`язкове доведення до відома споживачів зазначеної інформації. Таким чином, доведення інформації до мешканців будинку ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" не спростовує висновків про порушення порядку та умов прийняття оскаржуваного рішення.

51. Отже, доводи касаційної скарги є необґрунтованими, не спростовують правильності висновків судів попередніх інстанцій при вирішення справи по суті.

52. Суди першої та апеляційної інстанцій ухвалили судові рішення, правильно застосувавши норми матеріального права та не допустили порушень норм процесуального права, тому касаційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення судів - без змін.

53. Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356 КАС України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" - залишити без задоволення.

Постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 02 березня 2016 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2016 року - залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Суддя В.М. Кравчук

Суддя А.А. Єзеров

Суддя О.П. Стародуб