Справа № 160/8637/19
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2019-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 жовтня 2019 року Справа № 160/8637/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу та рішення, -
Позов мотивовано тим, позивач - само зайнята особа - адвокат своєчасно подав звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік з таблицею 3, в якій відображено нарахування єдиного внеску саме особами, які провадять незалежну професійну діяльність.
Протягом 2017-2019 років позивачем було сплачено суму єдиного соціального внеску у повному обсязі.
Однак, через помилку контролюючого органу, відповідно до даних інформаційної системи органу доходів і зборів за ОСОБА_1 обліковується заборгованість, яка становить 8447,43 грн. На підставі цих даних відповідачем було сформовано вимогу про сплату боргу.
Крім того, на вказану заборгованість було нараховано штраф, про що прийнято рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.
З огляду на викладене, враховуючи своєчасне подання звітності про нарахування єдиного внеску за 2017 рік та своєчасну сплату відповідного внеску у повному обсязі, винесення контролюючим органом вимоги про сплату боргу та рішення про застосування штрафних санкцій є не законним, вимога та рішення підлягають скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про скасування вимоги та рішення залишено без руху.
13.09.2019 року позивачем усунено недоліки позову, а саме: надано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 768,40 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.09.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі №160/8637/19, призначено цю справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
27.09.2019 року ОСОБА_1 подав до суду клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.10.2019 року у задоволенні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відмовлено.
10.10.2019 року судом отримано доповнення до адміністративного позову, в якому, крім доводів, викладених у адміністративному позові зазначено, що у відповідь на адвокатський запит до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області відповідачемнадано лист, відповідно до якого сума нарахованого та сплаченого єдиного внеску, яка обліковується в ІКП особи, яка провадить незалежну професійну діяльність ОСОБА_1 за 2017 рік нарахована сума єдиного внеску 8448,00 грн. відповідно до поданої звітності та сплачено єдиного внеску в сумі 8448,57 грн. по граничному строку сплати 02.05.2018. Згідно даних ІКП особи, яка провадить незалежну професійну діяльність - ОСОБА_1 заборгованість зі сплати єдиного внеску відсутня, наявні нарахування єдиного внеску згідно поданої звітності та відображено фактично сплачені суми.
11.10.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов відзив ГУ ДФС у Дніпропетровській області на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому відповідач просить закрити провадження по справі №160/8637/19 у зв`язку з відсутністю предмету спору.
16.10.2019 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач просить позовну заяву задовольнити у повному обсязі.
В обґрунтування відповіді на відзив, позивач зазначає що відповідачем будь-яких належних документальних доказів щодо відкликання вимоги про сплату боргу та рішення про застосування штрафних санкцій відносно позивача не надано. Також, не надано і відомості внесення відповідних змін до індивідуальної картки платника податків.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За приписами ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності лопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї з сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст.257, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, зазначає наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 15.03.2006 року перебуває на обліку в ГУ ДФС у Дніпропетровській області як фізична особа-підприємець, адвокат.
27.12.2016 року припинено діяльність ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця.
З 2017 року позивач як само зайнята особа - адвокат відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" є платником єдиного внеску.
15 травня 2019 року ГУ ДФС у Дніпропетровській області сформовано Вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-249027-53/64, згідно з якою на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів ОСОБА_1 нараховано суму боргу (недоїмки) у розмірі 8447,43 грн. відповідно до статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".
Позивачем в адміністративному порядку було оскаржено правомірність прийняття вимоги та рішення до Державної фіскальної служби України, за результатом розгляду якого, вимогу та рішення залишено без змін, скаргу - без задоволення.
Вважаючи вимогу та рішення незаконними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування". (Закон № 2464)
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", платниками єдиного внеску є особи, які забезпечують себе роботою самостійно - займаються незалежною професійною діяльністю, а саме науковою, літературною, артистичною, художньою, освітньою або викладацькою, а також медичною, юридичною практикою, в тому числі адвокатською, нотаріальною діяльністю, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід безпосередньо від цієї діяльності, за умови, що такі особи не є найманими працівниками.
Згідно з частиною 2 статті 6 Закону № 2464, платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Приписами пункту 2 частини 1 статті 7 Закону № 2464 встановлено, що єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першоїстатті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).
У разі, якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Відповідно до частини 8 статті 9 Закону №2464 (у редакції, чинній до 01.01.2018), платники єдиного внеску зазначені у пункті 5 частини 1 статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року.
Згідно з вимогами частини 12 статті 9 Закону № 2464, єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.
Відповідно до частини 4 статті 25 Закону №2464, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
Недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом. (частина 1 статті 1 Закону № 2464)
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що у разі наявності у платника на 1 травня 2018 року недоїмки зі сплати єдиного внеску контролюючий орган на підставі даних звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу формує та надсилає (вручає) платнику вимогу про сплату боргу (недоїмки) на суму такої недоїмки.
Однак, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 19.01.2018 року подав до органу ДФС Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік з додатком: таблиця 3, в якій визначено суму доходу позивача щомісяця, розмір єдиного внеску та суму нарахованого єдиного внеску у розмірі 8448, 00 грн.
Також, судом встановлено та відповідачем не заперечується, що вказану суму позивачем сплачено по граничному строку сплати 02.05.2018.
Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи вчинені вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Клопотання відповідача про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю спору не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відзив Головного управління державної фіскальної служби у Дніпропетровській області аргументовано тим, що вимога про сплату боргу та рішення про застосування штрафних санкцій відносно ОСОБА_1 відкликано.
Однак, будь-яких належних документальних доказів щодо відкликання вимоги про сплату боргу та рішення про застосування штрафних санкцій відносно позивача відповідачем не надано. Також не надано і відомості внесення відповідних змін до індивідуальної картки платника податків.
Позивач у доповненні до адміністративного позову повідомив суд, що у відповідь на адвокатський запит відповідачем надано лист, відповідно до якого, згідно даних ІКП особи, яка провадить незалежну професійну діяльність - ОСОБА_1 заборгованість зі сплати єдиного внеску відсутня, наявні нарахування єдиного внеску згідно поданої звітності та відображено фактично сплачені суми.
При цьому, заяву про відмову від позову ОСОБА_1 не подавав.
Приписами частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України визначено підстави, за яких суд закриває провадження у справі, однак жодної законодавчо встановленої підстави для закриття провадження у цій справі відповідачем не наведено.
На підставі викладеного, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі.
При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. (частина 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України)
Позивачем за подання адміністративного позову сплачено судовий збір у розмірі 768,40грн., що підтверджено квитанцією про сплату №КП-31/1 від 12.09.2019 та, які підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області.
Разом з тим, не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, оскільки згідно з частиною 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, однак позивачем будь-яких документальних доказів щодо підтвердження розміру витрат на правничу допомогу не надано.
Керуючись ст.ст.9, 72-77, 242-246 ,250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) від 15 травня 2019 року № Ф-249027-53/64 на загальну суму 8447,43 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна