Справа № 160/4761/19
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2019-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2019 року Справа № 160/4761/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Тулянцевої І.В.
розглянувши у місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
27 травня 2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
Крім того, на думку позивача, ГУ ДФС у Дніпропетровській області не було враховано положення постанови КМУ «Про затвердження Порядку та умов надання у 2018 році субвенції з Державного бюджету місцевим бюджетам на погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, бюджетним установам і організаціям та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування» №110 від 14 лютого 2018 року, якою передбачено порядок укладання договору взаєморозрахунків для погашення заборгованостей, проте схема взаєморозрахунків на відповідний рік реалізовується не своєчасно, що призводить до несвоєчасного надходження коштів.
Також, до нестачі оборотних коштів призводить те, що субвенції з Державного бюджету по відшкодуванню пільг та субсидій для населення за надання послуг за водопостачання та водовідведення підприємство отримує лише після 25 числа місяця наступного за звітним.
Ухвалою суду від 31 травня 2019 року позовну заяву було залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання ухвали суду шляхом подання доказів сплати судового збору за вимогу майнового характеру у розмірі 1921,00 грн.
18 червня 2019 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків позову.
Ухвалою суду від 19 червня 2019 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
08 липня 2019 року Головним управлінням ДФС України у Дніпропетровській області було подано відзив на позов, в якому відповідач спростовуючи доводи позовної заяви, наголошує на тому, що в ході камеральної перевірки КП «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради було встановлено порушення позивачем норм п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України щодо своєчасної реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за вересень 2018 року та жовтень 2018 року на загальну суму ПДВ - 372300,77 грн., що тягне відповідальність у вигляді штрафу у відповідності до п. 120-1.1 ст. 120-1 ПК України. За таких обставин, оскаржуване податкове повідомлення рішення прийнято відповідачем у відповідності до норм діючого законодавства та в рамках наданих повноважень і підстави для його скасування, відсутні.
За правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності (частина 1 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України,).
Суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі (ч. 1 ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України).
Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (частина 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України).
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
За результатами перевірки складено акт № 3651/04-36-58-05/03341339 від 28.01.2019 року, яким зазначено, що в ході перевірки було встановлено порушення граничних строків реєстрації по 258 податковим накладним в Єдиному реєстрі податкових накладних складених за вересень 2018 року та жовтень 2018 року на загальну суму податку на додану вартість 372300,77 грн., у тому числі порушення строку реєстрації:
- від 16 до 30 календарних днів на загальну суму ПДВ 302453,06 грн.
Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.
Оцінюючи правомірність дій та рішень суб`єкта владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими устатті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб`єкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії):
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) субєктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 року № 2755VI (далі -ПК України).
Відповідно до п.п.16.1.3., п.п.16.1.4. п.16.1. ст.16 ПК України, платник податків зобов`язаний, зокрема: подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до п.п.61.1. ст.61 ПК України, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Способи здійснення податкового контролю перелічені у ст.62 ПК України, до них відноситься, зокрема, відповідно до п.62.1.3. ПК України, здійснення податкового контролю шляхом проведення перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Відповідно до норм ст.75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
У відповідності до ст. 86 Податкового кодексу України, результати проведених перевірок оформлюються актом та шляхом прийняття податкових повідомлень-рішень у разі виявлення податковим органом заниження чи завищення податкових зобовязань платника податків.
Згідно з п.185.1ст.185 ПК України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; ввезення товарів на митну територію України; вивезення товарів за межі митної території України; постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
Відповідно до ст.187 Податкового кодексу України, датою виникнення податкових зобовязань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
- дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
- дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Пунктом 201.10ст.201 ПК України встановлено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобовязаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» №71-VIII від 28.12.2014 року, пункт 11 підрозділу 2 розділу XX доповнено абзацом восьмим, згідно із яким з 1 лютого 2015 року реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних підлягають всі податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних (у тому числі які не надаються покупцю, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування) незалежно від розміру податку на додану вартість в одній податковій накладній/розрахунку коригування.
Таким чином, реєстрація податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов`язань, відображених у відповідних податкових накладних, відноситься до обов`язків платника податку на додану вартість, що встановлені вказаними вище нормами Податкового кодексу України.
Реєстрація податкових накладених та/або розрахунків коригування до податкових накладних у ЄРПН здійснюється відповідно до Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.12.2010 №1246 (далі Порядок №1246).
Згідно з п. 10 та 11 Порядку №1246, датою та часом подання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі ДФС є дата та час, зазначені у квитанції про їх прийняття (підтвердження реєстрації) або неприйняття. Квитанція, що підтверджує факт реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування, надсилається протягом операційного дня платникові податку. Якщо протягом операційного дня платникові податку не надіслано квитанцію, що підтверджує прийняття (підтвердження реєстрації) або неприйняття податкової накладної та/або розрахунку коригування, такі податкова накладна та/або розрахунок коригування вважаються зареєстрованими.
Відповідальність платника за порушення граничного терміну реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних передбачена пунктом 120-1.1ст.120-1 Податкового кодексу України.
Пунктом 120-1.1 ст. 120-1 ПК України встановлено, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та201цього Кодексу покладено обовязок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:
10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;
20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;
30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;
40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;
50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.
При цьому, суд зазначає, що будь - яких доказів того, що позивач намагався зареєструвати вказані накладні вчасно в Єдиному реєстрі податкових накладних, до суду не надано.
Що стосується доводів позовної заяви про те, що несвоєчасне погашення заборгованості за податковими зобов`язаннями відбулося не з вини КП «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради, а через відсутність коштів на електронному рахунку підприємства та відповідно можливості вчасно зареєструвати податкові накладні, суд зазначає наступне.
Згідно з п. 200-1.1 ст. 200-1 Податкового кодексу України, система електронного адміністрування (далі - СЕА) ПДВ забезпечує автоматичний облік у розрізі кожного платника податку:
- суми поповнення та залишку коштів на рахунках в системі електронного адміністрування податку на додану вартість;
- суми податку, на яку платники мають право зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних;
Наведене свідчить, що дані суми є різними, а саме, сума «живих» грошей, що значаться на ПДВ-рахунку підприємства та сума розрахункового показника ліміту реєстрації.
Тобто залишок грошових коштів на електронному рахунок і ліміт реєстрації це абсолютно різні показники.
Що стосується ліміту реєстрації, то даний показник розраховується автоматично в СЕА за формулою з п .201 -1.3 Податкового кодексу України:
?Накл = ?НаклОтр + ?Мітн + ?ПопРах + ?Овердрафт - ?НаклВид - ?Відшкод - ?Перевищ.
Штраф, накладений податковим органом за порушення граничних строків реєстрації 258 податкових накладних, що є значною кількістю накладних та відповідно до формули обчислення ліміту реєстрації (?НаклОтр) має забезпечувати достатній показник по ліміту, який до того ж може бути перевірений відповідальною особою підприємства у електронному кабінеті платника податків, а тому, посилання позивача на відсутність можливості реєстрації податкових накладних, суд вважає такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.
За таких обставин, суд критично ставиться до тверджень позивача з приводу того, що причиною несвоєчасної реєстрації податкових накладних за період вересень та жовтень 2018 року явилась та обставина, що підприємство не мало можливості поповнити свій рахунок з ПДВ в системі електронного адміністрування, оскільки, відповідно до норм п. 201.10 ст. 201 ПК України, з 1 лютого 2015 року, всі податкові накладні, в тому числі податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, а також податкові накладні, що не надаються покупцю, а також незалежно від суми ПДВ, вказаній в такій податковій накладній, підлягають обов`язковій реєстрації в ЄРПН.
Також, суд критично ставиться до тверджень позивача з приводу того, що відсутність необхідних коштів на електронному рахунку з ПДВ в системі електронного адміністрування пов`язано із тим, що субвенції з Державного бюджету по відшкодуванню пільг та субсидій для населення за надання послуг за водопостачання та водовідведення підприємство отримує лише після 25 числа місяця наступного за звітним, оскільки вказані обставини ніяким чином не свідчать про відсутність обов`язку у підприємства здійснювати своєчасну реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Виходячи з наведеного, КП «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради не були виконані обов`язки щодо своєчасності реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних складених за вересень 2018 року, жовтень 2018 року зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних у жовтні 2018 року та листопаді 2018 року. Розрахунок штрафних санкції є обґрунтованим та здійснений відповідачем у відповідності до вимог пп. 120-1.1 Податкового кодексу України.
Інших доводів які б давали суду підстави вважати, що орган відповідача в ході проведення перевірки невірно визначив підстави для накладення штрафних стягнень суду не надано та в позовній заяві не наведено.
Відповідно до приписів статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
В ході розгляду справи відповідачем було доведено правомірність прийняття оскаржуваного рішення, у зв`язку із чим, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Керуючись статтями 9, 73-78, 90, 205, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя І.В. Тулянцева