Справа № 640/9242/19
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2019-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/9242/19 Суддя (судді) суду 1-ї інст.:
ПОСТАНОВА

Імнем України

22 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сорочка Є.О.,

суддів Єгорової Н.М.,

Федотова І.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсам № 12" на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2019 року, що прийнята у місті Києві, у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсам № 12", Приватно підприємця ОСОБА_13 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві про визнання протиправними дій, визнання незаконним наказу та зобов`язати вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з адміністративним позовом, в якому просили:

- визнати незаконним наказ Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві № 603 від 04.10.2018 в частині проведення позапланової перевірки ТОВ «Універсам № 12»;

- визнати протиправними дії Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві по проведенню позапланової перевірки щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки ТОВ «Універсам № 12» та складанні акту № 236.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2019 року позов ТОВ «Універсам № 12» залишено без розгляду.

ТОВ «Універсам № 12» в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, оскільки вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що підстави для залишення позову без розгляду були відсутні.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що наказом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві № 603 від 04.10.2018 призначено проведення позапланової перевірки, окрім інших, ТОВ «Універсам № 12» (т. 1 а.с. 54-55).

Посвідчення від 10.10.2018 № 3204 на проведення перевірки було вручено ОСОБА_2 11.10.2018, про що свідчить особистий підпис останнього. Зі змісту вказаного посвідчення вбачається, що воно видане на підставі згаданого вище наказу № 603 від 04.10.2018 (т. 1 а.с .56). Адміністратор ОСОБА_2 згідно наказу ТОВ «Універсам № 12» від 01.01.2018 № 3 є відповідальним за пожежну і техногенну безпеку та цивільну оборону по ТДВ «Універсам № 12».

За результатами проведеної у період з 11.10.2018 по 12.10.2018 позапланової перевірки додержання ТОВ «Універсам № 12» вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, відповідачем складено акт № 236, згідно якого перевірку проводилось за участі адміністратора ОСОБА_2 .

Не погодившись із наказом про призначення перевірки, діями щодо її проведення та складення акту, позивач 22.05.2019 звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що ТОВ «Універсам № 12» пропустило строк звернення до адміністративного суду, а належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку не надало.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Відповідно до частин першої-другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Відлік строків для звернення до суду (у випадку незгоди особи з відповідним рішенням, дією чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду зазначеної заяви) згідно викладених вище вимог КАС розпочинається з моменту коли особа дізналася або повинна була дізнатися про таке порушення своїх прав, крім випадків якщо інше прямо не передбачено законом.

Як зазначалося, ОСОБА_2 , як посадова особа, яка є відповідальною на ТОВ «Універсам № 12» за питання, які були предметом оскаржуваної перевірки, був обізнаний як про існування наказу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві № 603 від 04.10.2018 так і про саму перевірку, отримавши 11.10.2018 посвідчення від 10.10.2018 № 3204.

Доводи позивача та свідчення ОСОБА_2 у суді першої інстанції про те, що посвідчення на проведення перевірки отримано ним після відпустки (після 12.10.2018) спростовуються засвідченою самим ОСОБА_2 відміткою на посвідченні про його отримання саме 11.10.2018.

Посилання позивача на наказ, згідно якого ОСОБА_2 у період з 10.10.2018 по 12.10.2018 перебував у відпустці, колегія суддів відхиляє, оскільки факт надання цього наказу до суду, а так само і перебування ОСОБА_2 у відпустці не є безумовною перешкодою для його участі у спірній перевірці та не є доказом об`єктивної неможливості отримання згаданого посвідчення.

Крім того, як встановлено судом першої інстанції, за наслідками проведення перевірки на адміністратора ринку ТДВ «Універсам №12» ОСОБА_2 був складений протокол КИ №087251/239 від 17.10.2018 про адміністративне правопорушення відповідно до статті 175 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та винесена постанова КИ №082251/239 від 17.10.2018 про накладення адміністративного стягнення, які були отримані ОСОБА_2 в цей же день. Постанова про накладення адміністративного стягнення ОСОБА_2 не оскаржувалась, штраф було сплачено в повному обсязі, про що, згідно свідчень ОСОБА_10 , він повідомив безпосередньо генерального директора ОСОБА_12.

У світлі спірних правовідносин, колегія суддів звертає увагу, що для цілей застосування строків звернення до адміністративного суду, датою, з якої слід рахувати початок перебігу таких строків у юридичної особи (товариства) є дата отримання відповідних відомостей про порушені права будь-яким відповідальним працівником (посадовою особою), я не лише директором.

Беручи до уваги викладене, ТОВ "Універсам № 12" було обізнане про порушення своїх прав наказом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві № 603 від 04.10.2018 та проведенням спірної перевірки ще 11.10.2018 - у день отримання його посадовою (ОСОБА_10 відповідного повідомлення. Вдруге відповідні відомості, як зазначалося, отримані 17.10.2018.

Суд першої інстанції вірно відхилив доводи позивача про те, що копію акта перевірки було отримано не уповноваженою на це посадовою особою ТОВ «Універсам №12», яка не мала права представляти інтереси Товариства без довіреності. Жодних доказів цьому матеріали справи не містять, а до суду апеляційної інстанції подано не було.

Беручи до уваги викладене, оскільки про оскаржуваний наказ та дії позивач був обізнаний під час отримання повідомлення його відповідальною посадовою особою, а також під час проведення самої перевірки, то звертаючись до суду із цим позовом 22.05.2019, ним пропущено шестимісячний строк звернення до адміністративного суду.

Вірно відхилені судом першої інстанції доводи позивача про перебування директора позивача у відпустці та на лікарняному як поважних підстав для пропуску встановленого законом строку.

Так, як встановлено судом першої інстанції, відповідно до наявних в матеріалах справи копій листків непрацездатності, ОСОБА_12 проходив амбулаторне лікування: 19.12.2018; з 12.03.2018 - 24.03.2019; з 28.03.2018-15.04.2019, тобто, перебував у стані непрацездатності 33 календарних дні. У період з 23.04.2019 по 08.05.2019 ОСОБА_12 перебував у відпустці.

Водночас, як вірно вказано в оскаржуваному рішенні суду, не рахуючи дів непрацездатності та відпустки директора, ТОВ «Універсам №12» мало більш ніж достатньо часу для підготовки та подання адміністративного позову. Крім того, тимчасова непрацездатність та відпустка директора не є для юридичної особи перешкодою для дотримання визначених законом строків звернення до суду. Колегія суддів також звертає увагу, що норми чинного законодавства не передбачають можливості переривання таких строків у зв`язку із тимчасовою відсутністю на роботі певних посадових осіб підприємства.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що вказані ТОВ «Універсам №12» причини пропуску строку звернення до адміністративного суду не є поважними.

Відповідно до частини третьої статті 123 КАС якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про залишення позову без розгляду.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 312, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсам № 12" залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Є.О. Сорочко

Суддя Н.М. Єгорова

Суддя І.В. Федотов

Повний текст постанови складений 24.10.2019.