Справа № 620/2524/19
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2019-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2019 року Чернігів Справа № 620/2524/19

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Соломко І.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до1. Управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради Чернігівської області, 2. Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області
провизнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулось до адміністративного суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради Чернігівської області (далі - УПСЗН Прилуцької МР Чернігівської області, відповідач-1 ), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівські області ( далі - ГУ ПФУ в Чернігівській області, відповідач-2) в якому просить :

- визнати протиправними дії Прилуцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України;

- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради Чернігівської області видати ОСОБА_1 посвідчення члена сім`ї померлого (загиблого), пов`язаного з ліквідацією Чорнобильської катастрофи 2 категорії та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком.

Позовні вимоги мотивовані тим, що вона має право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки є дружиною військовослужбовця, який брав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Однак Прилуцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України в Чернігівські області у призначенні вказаної пенсії їй відмовило, тому вважає такі дії пенсійного фонду протиправними.

Ухвалою судді від 30.08.2019 відкрито провадження у справі, призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі на надання відзиву на позов.

12.09.2019 представником ГУ ПФУ в Чернігівській області подано відзив на позов, в якому заявлено клопотання про заміну неналежного відповідача на належного та залишення позовної заяви за період з 08.10.2018 по 29.03.2019 без розгляду.

Ухвалою суду від 15.10.2019 клопотання щодо заміни відповідача задоволено. Клопотання про залишення позовної заяви за період з 08.10.2018 по 29.03.2019 без розгляду задоволено частково.

ГУ ПФУ в Чернігівській області у відзиві просить відмовити у задоволенні позовних вимог через відсутність підстав для призначення дострокової пенсії. Зокрема зазначив, що позивачем не надано органу ПФУ посвідчення члена сім`ї померлого (загиблого), та позивач не набув пенсійного віку відповідно до ст. 26 Закону України № 1058.

Представником УПСЗН Прилуцької МР Чернігівської області також подано відзив на позовну заяву в якому зазначено, що для встановлення позивачу статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України від 22.10.1993 № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ( далі - Закон № 3551-XII) необхідно, щоб чоловік позивача на момент смерті мав статус ветерана війни.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Відповідно до наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 28.11.1987, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб 28.11.1987, про що у книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 28.11.1987 зроблено запис за №613 (а.с. 15).

ОСОБА_2 встановлено статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії, шо підтверджується копією посвідчення від 22.12.1992 серії НОМЕР_2 ( а.с. 20).

Відповідно до копії експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 21.12.2015 № 5995 встановлено, захворювання, що призвело до смерті ОСОБА_2 , пов`язане з виконанням обов`язків служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 16).

Як встановлено з змісту свідоцтва про смерть від 30.03.2015 серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 56 років, про що 30.03.2015 складено відповідний актовий запис №280 (а.с. 12).

На підставі вказаного позивач зверталась до Прилуцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області із відповідними заявами щодо призначення дострокової пенсії, але листами від 09.11.2018 та від 07.02.2019 їй відмовлено, посилаючись на відсутність правових підстав, передбачених статтею 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с. 30,32,33).

Не погоджуючись із наданою відмовою позивач звернулась із вказаним позовом до суду.

Положенням ст. 10 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV) визначено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Пунктами 4 та 5 ч. 1 ст. 115 Закону №1058-IV встановлено, що право на призначення дострокової пенсії за віком, зокрема, мають:

- військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 20 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до абзаців шостого і сьомого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону, а також абзацу восьмого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

- дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, діти, які стали особами з інвалідністю до досягнення повноліття, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до абзацу чотирнадцятого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Отже, Порядок визначає однозначну вимогу, для отримання дострокової пенсії за віком згідно з пунктом 4 частини 1 статті 115 Закону №1058-IV, а саме надання органу ПФУ посвідчення члена сім`ї померлого (загиблого), яке видається органами соціального захисту населення і яке є підставою для призначення зазначеної пенсії.

Однак зазначене посвідчення відповідачу не надано.

За таких обставин, Прилуцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області не мало правових підстав призначати позивачу дострокову пенсію за віком. Отже, позивачу правомірно відмовлено у призначенні дострокової пенсії за віком.

Крім того, частиною першою статті 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Положенням про Цивільну оборону СРСР, затвердженим постановою КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18.03.1976 № 1111 та Положенням про невоєнізовані формування ЦО СРСР, затвердженим наказом начальника ІДО СРСР від 06.06.1975 № 90, було передбачено, що формування Цивільної оборони, в тому числі і невоєнізовані, створювались для виконання заходів по ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж, та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення.

З аналізу викладених норм слідує, що до категорії осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, законодавцем запропоновано віднести вузьку категорію осіб, які з перших днів аварії разом з військовослужбовцями виконували роботи у 30-тикілометровій зоні найвищого радіоактивного забруднення у складі мобільних загонів спецзахисту формувань Цивільної оборони, що знаходилися в структурі Міністерства оборони колишнього Союзу РСР, діяли за його статутом та підпорядковувалися військовому командуванню.

Крім того, умовами для набуття статусу ветерана війни з підстав, встановлених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» є: участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.

Отже, вказані обставини свідчать про те, що на ОСОБА_2 як на особу, яка брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи поширюються пільги, гарантії і компенсації, передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак для набуття статусу ветерана війни, така особа повинна була брати участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою в постановах від 10.05.2018 № 279/12162/15-а, від 30.11.2018 № 756/3226/16-а, від 20.02.2019 № 817/237/18.

Проте докази на підтвердження факту участі ОСОБА_2 у складі формувань Цивільної оборони відсутні.

За таких обставин, Прилуцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області не мало правових підстав призначати позивачу дострокову пенсію за віком. Отже, позивачу правомірно відмовлено у призначенні дострокової пенсії за віком.

Вимоги до Управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради Чернігівської області про зобов`язання видати позивачу посвідчення члена сім`ї померлого (загиблого), пов`язаного з ліквідацією Чорнобильської катастрофи 2 категорії суд вважає також безпідставними, оскільки відсутні докази на підтвердження наявності у ОСОБА_2 статусу ветерана війни.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову повністю.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що правильним способом захисту прав позивача є встановлення юридичного факту в порядку ЦПК України.

Так, відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України, окрім фактів, визначених частиною першою цієї статті, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Звертаючись із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, особа вказує мету встановлення юридичного факту, яка дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи зумовлює він правові наслідки. У заяві необхідно також вказати причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, та навести докази його існування.

Відповідно до ст. 139 КАС України судовий збір не підлягає стягненню.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_4 .

Відповідач: Управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради Чернігівської області, вул.Київська, 281, м.Прилуки, Прилуцький район, Чернігівська область, 17500, код ЄДРПОУ 0319622.

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, вул. П`ятницька,83-а, м. Чернігів,14005, .

Дата складення повного рішення суду - 25.10.2019.

Суддя І.І.Соломко