Справа № 335/7856/17
Суддя: Калюжна В. В.
Дата ухвалення: 2019-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/7856/17 6-а/335/8/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Калюжної В.В., за участю секретаря судового засідання Кудряшової Ю.І., розглянувши у залі суду у м. Запоріжжі адміністративну справу за заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, в обґрунтування якої зазначив наступне.

Постановою Орджонікідзевського районного суд м. Запоріжжя від 17.10.2017 року, яка була переглянута 22.03.2018 року Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії задоволено частково.

Заявник зазначає, що він звертався до відповідача з пропозицією про здійснення добровільного перерахунку та виплату пенсії без звернення судового рішення до примусового виконання, але станом на час звернення заявника до суду рішення суду не виконано, у зв`язку з чим ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідною заявою.

22.02.2019 року від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області Пасічник О.М. надійшов відзив на заяву, в якій просив відмовити в задоволенні заяви, посилаючись на її необґрунтованість, оскільки постанова, на яку посилається ОСОБА_1 була скасована постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.03.2018 року, яка на час звернення заявника до суду була виконана відповідачем в повному обсязі та здійснено перерахунок пенсії.

У судове засідання заявник не з`явився, представник заявника ОСОБА_2 .В. надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заяву підтримав на підставах, викладених у ній, просив суд її задовольнити.

У судове засідання відповідач не з`явився, від представника відповідача Пасічник О.М. надійшла заяву про розгляд справи без участі представника управління, в якій зазначили що заперечують проти заяви та просять відмовити в її задоволенні на підставах викладених у відзиві.

На підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення заяви, проаналізувавши обставин справи з застосуванням норм матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви з огляду на таке.

Постановою Орджонікідзевського районного суд м. Запоріжжя від 17.10.2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 , зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.06.2017 року з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення згідно довідки від 10.05.2017 року № 414/12/01-2017 року відповідно до ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням виплачених сум та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 03.01.2017 року у урахуванням видів грошового забезпечення, встановлених для поліцейських з урахуванням довідки від 19.04.2017 року № 86/17187 відповідно до ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням виплачених сум. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.03.2018 року вищевказана постанова від 17.10.2017 року скасована, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.06.2016 року, як пенсіонеру органів внутрішніх спав згідно із статтею 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням видів грошового забезпечення, встановлених для поліцейських, відповідно до довідки від 19.04.2017 року№86/17187, виданої ліквідаційною комісією ГУ МВС України в Запорізькій області. Позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії відповідно до вимог ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ, з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення, виплачених на час служби за період з 01.01.2011 року по 02.01.2017 року залишено без розгляду. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З аналізу викладених норм вбачається, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов`язком.

Європейський Суд з прав людини звертав увагу, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у справі "Скордіно проти Італії" (Scordino v. Italy). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі "Сіка проти Словаччини" (Sika v. Slovaki), №2132/02, пп. 24-27, від 13.06.2006, пп. 18 рішення "Ліпісвіцька проти України" №11944/05 від 12.05.2011).

Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах "Бурдов проти Росії" від 07.05.2002, "Ромашов проти України" від 27.07.2004, "Шаренок проти України" від 22.02.2004 зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі "Сокур проти України" (Sokur v. Ukraine), №29439/02, від 26.04.2005, та у справі "Крищук проти України" (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06, від 19.02.2009).

Аналіз зазначених вище рішень Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення. Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до приписів частини другої статті 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З вищевикладеного вбачається, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України "Про виконавче провадження". Судовий контроль у формі зобов`язання подати звіт, також є формою забезпечення виконання судових рішень.

Статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено право, а не обов`язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, проти якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Слід зауважити, що судовий контроль не встановлювався при ухваленні постанови Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом від 22.03.2018 р. у справі №335/7856/17.

Водночас, суд наголошує, що завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження (стаття 1 Закону України "Про виконавче провадження").

При цьому, у разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону України "Про виконавче провадження" врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не отримав виконавчий лист на примусове виконання рішення суду. Заявником в заяві зазначено про його звернення до відповідача з пропозицією про добровільне виконання рішення суду.

Отже, судом не встановлено, що загальний порядок виконання судового рішення не дав очікуваного результату, або що відповідач створює перешкоди для виконання такого рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення.

Керуючись ст. 248, 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі - відмовити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та оскарженню не підлягає.

Суддя: В.В. Калюжна