Справа № 140/2499/19
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2019-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 року ЛуцькСправа № 140/2499/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Денисюка Р.С.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до виконуючого обов`язки начальника Управління Державної служби України з безпеки на транспорті у Волинській області Оніщука Сергія Леонідовича про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до виконуючого обов`язки начальника Управління Державної служби України з безпеки на транспорті у Волинській області Оніщука Сергія Леонідовича (далі в.о. начальника Укртрансбезпеки Оніщук С.Л., відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови від 29.07.2019 № 136207 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 1700,00 грн.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 30.08.2019 відкрито провадження у даній справі та відповідно до приписів статей 12, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 1).

25.09.2019 позивачем подано клопотання, в якому уточнено по батькові, а саме з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою в.о. начальника Укртрансбезпеки Оніщуком С.Л. від 29.07.2019 №136207 до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі 1700,00 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт. Позивач вважає оскаржувану постанову незаконною, оскільки 20.06.2019 ні позивача, ні особу, яка могла б керувати його транспортним засобом ніхто не зупиняв та перевірку не проводив. В акті про проведення перевірки міститься лише інформація про модель, номерний знак НОМЕР_1 та його власника, яка міститься у відкритому реєстрі в мережі Інтернет.

Листом від 16.07.2019 позивач надіслав відповідачу заперечення на акт перевірки та повідомив, що участі у розгляді справи не братиме.

На підставі наведеного позивач просить скасувати оскаржувану постанову.

У поданому до суду відзиві на позов (а.с. 28-33) представник відповідача позовних вимог не визнав, посилаючись на те, що 20.06.2019 під час проведення рейдової перевірки транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Волинській області встановлено, що о 07:35 год. у м. Луцьку на вул. Кравчука, був перевірений транспортний засіб марки Peugeot, номерний знак НОМЕР_2 . Вказаний транспортний засіб був обладнаний розпізнавальним ліхтарем таксі інформаційно-диспетчерської служби Оптимальне -Таксі, розташованим на даху автомобіля.

Під час фотофіксації транспортного засобу в порушення статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», водій вказаного транспортного засобу не надав для перевірки посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ліцензію, самовільно залишивши місце проведення перевірки.

В ході проведення рейдової перевірки було встановлено, що власником транспортного засобу, який використовувався для надання послуг з перевезення пасажирів на таксі є ОСОБА_1 , який не забезпечив наявність ліцензії на право здійснення такої діяльності, а також не надав посвідчення водія та пояснень щодо виявлених порушень.

З врахуванням наведеного посилається на правомірність висновків, зроблених при проведенні перевірки, та вважає, що постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу від 29.07.2019 № 136207 винесена відповідно до норм діючого законодавства і підстав для визнання її протиправною та скасування немає. Крім того, зазначив, що про дату розгляду справи позивач був повідомлений належним чином. За вказаних підстав просив в задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 20.06.2019 посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Волинській області відповідно до направлення на перевірку від 13.06.2019 №011740 проведена рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, про що складено акт від 20.06.2019 №164241 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом (а.с.36).

В акті зафіксовано, що 20.06.2019 о 07:35 год. в м. Луцьку по вул. Кравчука при перевірці легкового автомобіля марки Peugeot, номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 встановлено, що під час надання послуг з перевезення пасажирів на таксі перевізник не забезпечив водія документами, а водій не надав ліцензію, посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушено статтю 30, 34 Закону України Про автомобільний транспорт. В акті вказано, що перевірка проводилася у присутності водія, особу якого не було встановлено та пояснень водієм не надано. Водій від підпису відмовився, про що зроблено в акті відповідний запис.

03.07.2019 за вих. № 25905/21/214-19 ОСОБА_1 надіслане відповідачем повідомлення про те, що розгляд справи про порушення транспортного законодавства відбудеться 29.07.2019 з 09 по 13 год. (а.с. 38)

17.07.2019 позивачем на адресу відповідача надіслано відповідь на повідомлення, в якій позивач висловив своє заперечення щодо виявлених порушень та повідомив про те, що участі у розгляді даної справи не братиме (а.с. 13-15).

На підставі вищевказаного акту перевірки та за наслідками розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт відповідачем 29.07.2019 винесено постанову №136207 про застосування до ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу в розмірі 1700,00 грн. на підставі абзацу 3 частини першої статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт (а.с.17).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, врегульовано Законом України Про автомобільний транспорт від 05.04.2001 №2344-ІІІ (далі Закон №2344-ІІІ).

Статтею 1 Закону №2344-ІІІ визначено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; таксі - легковий НОМЕР_3 , обладнаний розпізнавальним ліхтарем оранжевого кольору, який встановлюється на даху автомобіля, діючим таксометром, сигнальним ліхтарем із зеленим та червоним світлом, розташованим у верхньому правому кутку лобового скла, і який має нанесені композиції з квадратів, розташованих у шаховому порядку на дверцятах автомобіля з лівого та правого боків, призначений для надання послуг з перевезення пасажирів та їхнього багажу в індивідуальному порядку.

Відповідно до частини першої статті 35 Закону №2344-ІІІ послуги пасажирського автомобільного транспорту поділяють на послуги з перевезення пасажирів автобусами, на таксі та легковими автомобілями на замовлення.

Відповідно до вимог частини першої статті 39 Закону №2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для фізичної особи, що здійснює перевезення пасажирів на таксі: для автомобільного перевізника - ліцензія, інші документи, передбачені законодавством України; для водія таксі - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, інші документи, передбачені законодавством України (частина шоста статті 39 Закону №2344-ІІІ).

Статтею 5 Закону №2344-ІІІ визначено, що основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Згідно зі статтею 6 цього Закону державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначає Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок №1567).

Згідно з Порядком №1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) (пункт 4 Порядку №1567).

Державний контроль здійснюється, зокрема, шляхом проведення рейдових перевірок.

Відповідно до пункту 12 Порядку №1567 рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.

При цьому, за приписами пункту 13 Порядку №1567 графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується керівником Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.

Порядком №1567 передбачено, що рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту (пункт 4 Порядку №1567).

Відповідно до пункту 15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Правила надання послуг пасажирського автомобільного транспорту затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 року №176 (далі Правила №176).

Ці Правила визначають порядок здійснення перевезень пасажирів та їх багажу автобусами, таксі, легковими автомобілями на замовлення, а також обслуговування пасажирів на автостанціях і є обов`язковими для виконання організаторами регулярних перевезень, замовниками транспортних послуг (далі - замовники послуг), автомобільними перевізниками, автомобільними самозайнятими перевізниками, персоналом автомобільного транспорту, автостанціями та пасажирами.

Згідно з пунктом 86 Правил №176 автомобільний перевізник, автомобільний самозайнятий перевізник, які здійснюють перевезення пасажирів та їх багажу на таксі (далі - послуги таксі), повинен дотримуватися вимог законодавства про автомобільний транспорт та захист прав споживачів. Для надання послуг таксі автомобільні перевізники, автомобільні самозайняті перевізники повинні мати зареєстровані відповідно до законодавства транспортні засоби, відповідну ліцензію і ліцензійну картку на кожний автомобіль, обладнаний відповідно до встановлених технічних вимог.

Аналіз наведених законодавчих положень дає підстави вважати, що відповідачу надано право здійснювати державний контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства щодо перевезення пасажирів, при цьому перевірка відповідачем проведена у повній відповідності до вимог Порядку №1567.

Водночас, чинним законодавством передбачено також обов`язок автомобільного перевізника чи водія таксі мати і пред`являти на вимогу контролюючих органів відповідні документи, що засвідчують його право на здійснення перевезення пасажирів.

З матеріалів справи вбачається, що під час рейдової перевірки перевірявся автомобіль марки Peugeot, номерний знак НОМЕР_2 , обладнаний розпізнавальним ліхтарем інформаційно-диспетчерської служби 579 Оптимальне Таксі, власником якого є ОСОБА_1

Обладнання автомобіля позивача розпізнавальним ліхтарем інформаційно-диспетчерської служби 579 Оптимальне Таксі на даху транспортного засобу підтверджується фотокопіями, зробленими під час перевірки та долученими відповідачем до матеріалів справи (а.с.37).

Таким чином, матеріалами справи підтверджено той факт, що в ході рейдової перевірки перевірялася наявність у водія автомобіля, облаштованого як таксі, усіх документів, які передбачені для автомобільного перевізника на таксі.

При цьому, водій в порушення вимог частини першої статті 39 Закону №2344-ІІІ не пред`явив ліцензії на право провадження господарської діяльності з перевезень пасажирів на таксі, не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, що стверджується актом перевірки від 20.06.2019.

Суд зазначає, що відмова водія в цьому акті від пояснень та підпису фактично підтверджує встановлене порушення, а саме: здійснення перевезень пасажирів на таксі без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 39 Закону №2344-ІІІ.

Суд критично відноситься до тверджень позивача про те, що 20.06.2019 його автомобіль не зупиняли та не перевіряли, оскільки, на думку суду, вказані пояснення надані позивачем з метою уникнення відповідальності за виявлене в ході перевірки правопорушення. Крім того, як слідує з матеріалів справи, позивач не заперечує ту обставину, що він здійснює перевезення пасажирів на таксі проте документів, відсутність яких була встановлена в ході проведення рейдової перевірки, ні на час розгляду справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, ні в ході судового розгляду не надавав.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до статті 1 Закону України Про автомобільний транспорт автомобільними перевізниками є також фізичні особи, які здійснюють на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Водночас статтею 29 цього Закону встановлено, що автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб`єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.

Тобто, виходячи з буквального тлумачення змісту вищезазначеної норми Закону, наявність статусу суб`єкта господарювання є обов`язковою ознакою автомобільного перевізника.

Проте відсутність такого статусу не звільняє позивача від відповідальності, оскільки під час розгляду справи судом встановлено, що ним здійснювались пасажирські перевезення на таксі, а частина перша статті 60 Закону України №2344-ІІІ передбачає застосування адміністративно-господарських штрафів за порушення законодавства про автомобільний транспорт саме до автомобільних перевізників, до яких, за визначенням статті 1 цього Закону, належить і ОСОБА_1

Зазначене узгоджується з позицією Вищого адміністративного суду України, відображеною в ухвалі від 24.06.2014 у справі №К/9991/78086/11.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позивачем порушено вимоги статті 39 Закону України №2344-ІІІ, оскільки послуги з перевезення пасажирів на таксі надавались без оформлення документів, які передбачені статтею 39 Закону №2344-ІІІ.

Статтею 34 Закону №2344-ІІІ встановлено, що автомобільний перевізник повинен, зокрема, виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України Закон №2344-ІІІ визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Оскільки, на момент перевірки перевізником (позивачем) не пред`явлено ліцензію на перевезення пасажирів та їх багажу на таксі, посвідчення водія відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, тому суд дійшов висновку, що застосування до ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1700,00 грн. згідно з оскаржуваною постановою є правомірним.

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідач належними та допустимими доказами довів правомірність прийнятої ним постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 29.07.2019 №136207, а тому позовні вимоги позивача є необґрунтованими, у зв`язку з чим у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 245, 246, 262, 295, 297, підпункту 15.5 пункту І розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до виконуючого обов`язки начальника Управління Державної служби України з безпеки на транспорті у Волинській області Оніщука Сергія Леонідовича про визнання протиправною та скасування постанови відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя Р.С. Денисюк