Справа № 938/589/19
Суддя: Бучинський А. Б.
Дата ухвалення: 2019-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про передачу адміністративної справи на розгляд

іншого адміністративного суду

23 жовтня 2019 року смт Верховина Справа№ 938/589/19

Провадження № 2-а/938/3/19

Суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області Бучинський А.Б. розглянувши матеріали адміністративної позовної заяви ОСОБА_1 до Старшого ДОП Верховинського ВП Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області Мегедина Мирослава Васильовича про скасування термінового заборонного припису стосовно кривдника,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 21.10.2019 звернувся до Верховинського районного суду з адміністративним позовом до Старшого ДОП Верховинського ВП Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області Мегедина М.В. про скасування термінового заборонного припису стосовно кривдника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 від 26.01.2004, жителя АДРЕСА_1 , який винесено 18.10.2019 ДОП Верховинського ВП Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області Мегедином М.В.

Дослідивши матеріали адміністративного позову, суддя приходить до висновку, що справу слід передати на розгляд до Івано-Франківського окружного адміністративного суду, виходячи із наступних міркувань.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у п. 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист (ч.1 ст.5 КАС України).

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Пунктом 1 ч.1ст.19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, до юрисдикції адміністративних судів належать спори фізичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його бездіяльності, за виключенням випадків, коли законодавством встановлено інший порядок судового оскарження.

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначаються організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Відповідно до ст.5 наведеного Закону, державна політика у сфері запобігання та протидії домашньому насильству спрямована на забезпечення комплексного інтегрованого підходу до подолання домашнього насильства, надання всебічної допомоги постраждалим особам та утвердження ненасильницького характеру приватних стосунків.

Основними напрямами реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству є: 1) запобігання домашньому насильству; 2) ефективне реагування на факти домашнього насильства шляхом запровадження механізму взаємодії суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству; 3) надання допомоги та захисту постраждалим особам, забезпечення відшкодування шкоди, завданої домашнім насильством; 4) належне розслідування фактів домашнього насильства, притягнення кривдників до передбаченої законом відповідальності та зміна їхньої поведінки.

Пунктом 2 ч.3 ст.6 вказаного Закону передбачено, що до інших органів та установ, на які покладаються функції із здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, належать уповноважені підрозділи органів Національної поліції України.

Згідно з ч.1 ст.10 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству`до повноважень уповноважених підрозділів органів Національної поліції України у сфері запобігання та протидії домашньому насильству належать: 1) виявлення фактів домашнього насильства та своєчасне реагування на них; 2) прийом і розгляд заяв та повідомлень про вчинення домашнього насильства, у тому числі розгляд повідомлень, що надійшли до кол-центру з питань запобігання та протидії домашньому насильству, насильству за ознакою статі та насильству стосовно дітей, вжиття заходів для його припинення та надання допомоги постраждалим особам з урахуванням результатів оцінки ризиків у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спільно з Національною поліцією України; 3) інформування постраждалих осіб про їхні права, заходи і соціальні послуги, якими вони можуть скористатися; 4) винесення термінових заборонних приписів стосовно кривдників; 5) взяття на профілактичний облік кривдників та проведення з ними профілактичної роботи в порядку, визначеному законодавством; 6) здійснення контролю за виконанням кривдниками спеціальних заходів протидії домашньому насильству протягом строку їх дії; 7) анулювання дозволів на право придбання, зберігання, носіння зброї та боєприпасів їх власникам у разі вчинення ними домашнього насильства, а також вилучення зброї та боєприпасів у порядку, визначеному законодавством; 8) взаємодія з іншими суб`єктами, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, відповідно до статті 15 цього Закону; 9) звітування центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, про результати здійснення повноважень у цій сфері у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Таким чином, відповідні повноваження уповноважених підрозділів органів Національної поліції України у сфері запобігання та протидії домашньому насильству в частині розгляду заяв та повідомлень про вчинення домашнього насильства, виявлення фактів домашнього насильства та своєчасного реагування на них, взяття на профілактичний облік кривдників та проведення з ними профілактичної роботи визначені окремим нормативно-правовим актом, а саме Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

В даному випадку, відповідач наділений владними управлінськими функціями щодо розгляду поданих згідно з Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» заяв, та вжиття, за наслідком їх розгляду, відповідних заходів, а тому даний спір носить публічно-правовий характер та має розглядатись адміністративним судом в порядку, визначеному КАС України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Частиною 2 ст. 20 КАС України окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 29 КАС України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Таким чином, враховуючи, що позивачем заявлено вимоги з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які не стосуються притягнення до адміністративної відповідальності, дана справа підлягає розгляду в окружному адміністративному суді, у зв`язку з чим справу слід передати за підсудністю до Івано-Франківського окружного адміністративного суду.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 29 КАС України, суддя, -

п о с т а н о в и в:

справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Старшого ДОП Верховинського ВП Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області Мегедина Мирослава Васильовича про скасування термінового заборонного припису стосовно кривдника, передати на розгляд до Івано-Франківського окружного адміністративного суду (76018 м. Івано-Франківськ, вул.Незалежності, 46).

Ухвала може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя: Бучинський А.Б.