Справа № 200/6376/19-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2019 року справа №200/6376/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Ястребової Л.В., суддів: Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д.,

секретар Сізонов Є.С.,

за участі представника відповідача Кравченко О.С., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 липня 2019 р. у справі № 200/6376/19-а (головуючий І інстанції Хохленков О.В., складене у повному обсязі 15.07.2019 року у м.Слов`янськ Донецької області) за позовом Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», в особі Слов`янського регіонального виробничого управління КП «Вода Донбасу» до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

УСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» в особі Слов`янського регіонального виробничого управління КП «Компанія «Вода Донбасу» звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Донецької області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26 лютого 2019 року № на суму 178 грн. 56 коп., № на суму 1239 грн. 98 коп., № на суму 2056 грн. 44 коп., № на суму 2705 грн. 13 коп., № на суму 23881 грн. 39 коп. (а.с. 3-9).

В обґрунтування позовних вимог, позивач не погоджується із винесеними податковим органом податковими повідомленнями-рішеннями від 26 лютого 2019 року, посилаючись на дію Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII, Указу Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014, яким введене в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочате проведення антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 липня 2019 року позовні вимоги задоволені. Визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення від 26 лютого 2019 року № на суму 178 грн. 56 коп., № на суму 1239 грн. 98 коп., № на суму 2056 грн. 44 коп., № на суму 2705 грн. 13 коп., № на суму 23881 грн. 39 коп. (т.3, а.с. 143-145).

Не погодившись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, вважає, що під час розгляду справи судом не повно з`ясовано усі обставини справи, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволені позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що оскаржувані податкові повідомлення рішення прийняті через порушення термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання з плати за землю з юридичних осіб, визначених пунктом 287.3 статті 287 Кодексу, відображені в акті камеральної перевірки та підтверджуються даними ІКП Слов`янського РВУ КП «Компанія «Вода Донбасу». Зазначає, що переліки населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, регулюються розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р, проте м. Краматорськ, с. Біленьке та с. Ясногірка не внесені до зазначених переліків. Також зазначає, що оскільки Закон №1669 не є законом із питань оподаткування або внесення змін до Кодексу, то його норми не розповсюджуються на господарську діяльність КП «Компанія «Вода Донбасу». Вважає, що наявність у позивача Сертифікату не є підставою для несплати податкових зобов`язань, та не є обставинами, що звільняють платника податку від відповідальності за несплату узгоджених грошових зобов`язань, а лише засвідчують факт, який повинен братись до уваги контролюючим органом для надання платникові розстрочення/ або відстрочення сплати таких зобов`язань через обставину непереборної сили (а.с. 147-150).

Представник відповідача в судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просив суд її задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» зареєстроване як юридична особа, включене до ЄДРПОУ за номером 00191678, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, перебуває на податковому обліку у Маріупольській об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС України (т.1, а.с. 198-199).

25 січня 2019 року відповідачем складений акт №6/05-99-44-07/35397869 про результати камеральної перевірки щодо своєчасності сплати узгоджених податкових зобов`язань з земельного податку за період березень 2016 року - жовтень 2018 року щодо платника - Слов`янського регіонального виробничого управління Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» яке є відокремленим підрозділом КП «Компанія «Вода Донбасу» (т.1, а.с. 22-38).

26.02.2019 року відповідачем відповідно до акту були винесені податкові повідомлення-рішення про сплату штрафу за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з земельного податку: № у сумі 178,56 грн., № у сумі 1239,98 грн., № у сумі 2056,44 грн., № у сумі 2705,13 грн., № у сумі 23 881,39 грн.

Відповідно до розрахунків доданих до податкових повідомлень рішень, ці штрафні санкції стосуються правовідносин які виникли до червня 2016 року (т.1, а.с. 10-21).

Позивач скористався своїм правом та 04 березня 2019 року оскаржив спірні податкові повідомлення-рішення в адміністративному порядку до ДФС України (т.1, а.с. 49-53).

За результатами розгляду скарги ДФС України прийнято рішення від 26 квітня 2019 року № 20091/6/99-99-11-06-01-25 про залишення скарги без задоволення та прийняті спірні податкові повідомлення-рішення без змін (т.1, а.с. 54-55).

Спірним питання даної справи є правомірність прийняття відповідачем вищевказаних податкових повідомлень-рішень.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що підприємство зареєстровано та здійснює свою господарську діяльність та земельні ділянки також розташовані у населених пунктах, на території яких здійснювалась антитерористична операція, пільги, встановлені відповідно до Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», поширюються на відповідача як платника орендної плати за землю, який перебував та перебуває на території проведення антитерористичної операції.

Суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються нормами Податкового кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) та Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2 вересня 2014 року № 1669-VІІ (надалі - Закон № 1669-VII).

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 286.2 статті 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Нормою пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу України передбачено, що податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Відповідно до статті 59.1 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу. При цьому, відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України, порядок надіслання платникові податків податкової вимоги є тотожним порядку надіслання податкового повідомлення-рішення. У свою чергу, відповідно до пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення було прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі Закон №1669-VII).

Відповідно до статті 6 Закону № 1669-VII в редакції, чинній до 08 червня 2016 року, суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, звільнено від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Згідно з ч. 3 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення» наведеного Закону, закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до статті 1 Закону № 1669 період проведення антитерористичної операції є часом між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територією проведення антитерористичної операції є територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014. Розпорядженням КМУ від 30 жовтня 2014 року № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669-VII затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року №1275-р. «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» на виконання абзацу третього пункту 5 статті 1-1 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669-VII був затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» щодо безперешкодної діяльності органів місцевого самоврядування від 17 травня 2016 року № 1365-VIII тексти статей 6 та 7 Закону України № 1669 викладено в наступній редакції: «Звільнити суб`єктів господарювання від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в населених пунктах згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону»; «Скасувати суб`єктам господарювання орендну плату за користування державним та комунальним майном, розташованим в населених пунктах, згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону». Закон України від 17 травня 2016 року № 1365-VIII набрав чинності 8 червня 2016 року.

Частиною першою статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

В рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Статтею 6 Закону № 1669-VII в редакції чинній до 08 червня 2016 року передбачалося звільнення суб`єктів господарювання які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Згідно з актом земельні ділянки платника податків знаходяться у м. Краматорську на території якого вони розташовані (м. Краматорськ, код території ), с. Ясногірка (код території ) та с. Біленьке (код території ).

Згідно Розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р., яким затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до цього переліку належить м. Краматорськ, с. Ясногірка, с. Біленьке, де розташовані земельні ділянки, м. Маріуполь де розташоване Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу».

На підставі наведеного позивач в період з 14 квітня 2014 року по 07 червня 2016 року включно був звільнений від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності, показник його зобов`язань за цей період є нульовим.

При цьому, позивач звільнений від сплати за користування землею у період з 14 квітня 2014 року по 07 червня 2016 року включно, втім не звільнений від обчислення цього податку, у зв`язку з чим відображення у деклараціях певних сум зобов`язань за зазначений період є належним виконанням передбаченого п. 286.2. ст. 286 ПК України обов`язку з обчислення плати за землю.

Відображення у період з 14 квітня 2014 року по 07 червня 2016 року включно певних сум зобов`язань не може автоматично зобов`язувати платника сплачувати такі зобов`язання, оскільки від їх сплати він звільнений на підставі ст. 6 Закону № 1669-VII.

Суд зазначає що положення статті 10 Закону № 1669-VII застосовується до спірних правовідносин та є спеціальною нормою закону, яка поширюється на суб`єктів господарювання, які здійснюють свою діяльність на певній території протягом певного періоду в часі, в силу об`єктивних обставин - проведення антитерористичної операції, факти про які, в свою чергу, підлягають підтвердженню належними засобами та у передбачений чинним законодавством спосіб, що відповідно встановлює підстави для звільнення від відповідальності цих платників податків, в тому числі й в частині неналежного виконання обов`язку своєчасної реєстрації податкових накладних.

Отже, стаття 10 Закону України № 1669-VII передбачає, що єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує форс-мажорні обставини, як підставу для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) своїх податкових зобов`язань є наявність у такого суб`єкта господарювання Сертифікату ТПП про засвідчення форс мажорних обставин.

Позивачем були отримані сертифікати (висновки) про настання обставин непереборної сили № 1201 від 29 жовтня 2014 року, № 1735 від 25 листопада 2014 року, відповідно до яких було засвідчено для позивача з 10 червня 2014 року настання обставин непереборної сили при здійснені господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються продовження граничних строків для подання податкової декларації та справляння та сплати податків та обов`язкових платежів (т.1, а.с. 194-197).

Отже, наявність у позивача сертифікатів Торгово-промислової палати України є підставою для звільнення його від відповідальності за неналежне виконання податкових зобов`язань, зокрема, від застосування штрафних санкцій з боку податкових органів на час проведення АТО.

Виходячи з аналізу наведених вище правових норм, суд апеляційної інстанції зазначає, що сертифікат є належним доказом, в силу статті 10 Закону, який підтверджує причини та настання обставин, які не залежали від позивача та за наявності яких підприємство було позбавлено можливості здійснити вчасну сплату податкових зобов`язань, відтак покладення відповідальності на платника у таких випадках не відповідає закону.

Таким чином, наявні підстави для звільнення підприємства від відповідальності за порушення строків сплати в установлені Податковим кодексом України строки.

Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду викладеній в постановах від 14 березня 2018 року по справі № 805/1463/17-а (адміністративне провадження № К/9901/1958/17) та від 08 травня 2018 року по справі № 805/808/17-а (адміністративне провадження № К/9901/760/17).

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції судового рішення.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 липня 2019 р. у справі №200/6376/19-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 28 жовтня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць