Справа № 200/11503/19-а
Суддя: Чекменьов Г.А.
Дата ухвалення: 2019-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2019 р. Справа№200/11503/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Чекменьова Г.А., розглянувши в порядку спрощеного (письмового) провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фону України Донецької області про визнання протиправними та скасування рішення про відмову у призначенні пенсії, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фону України Донецької області в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 02.08.2019 року про відмову у призначенні пенсії (у зміну протоколу № 10);

- зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області врахувати при призначенні пенсії період роботи з 01.12.1995 по 31.07.2002 року як роботи за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з часу звернення за призначенням пенсії, тобто з 16 травня 2019 року;

- зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області призначити пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з часу звернення за призначенням пенсії, тобто з 16 травня 2019 року, або зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області прийняти нове рішення щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2, з урахуванням періоду роботи з 05.12.1995 по 31.07.2002 року як роботи за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з часу звернення за призначенням пенсії, тобто з 16 травня 2019 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач 16.05.2019 року звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за списком № 2, відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Пенсію ОСОБА_1 було призначено, але згодом відмовлено, рішенням від 02.08.2019 року (у зміну протоколу № 10). Оскільки, на думку позивача, займана позивачем посада помічника начальника відділення не належить до посад, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення згідно списка № 2. Внаслідок чого, період роботи з 01.12.1995 року по 31.07.2002 року не зараховано до пільгового стажу за списком № 2 та відмовлено в призначені відповідної пенсії. Позивачем зазначено, що запис в трудовій книжці про переведення на посаду помічника начальника відділення зроблено некоректно, що зазначено в наказі про переведення, тому рішення Маріупольського ОУПФУ він вважає протиправним та просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області в наданому відзиві на позовну заяву зазначило, що позивач звернувся з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за списком № 2 з пакетом необхідних документів. Однак при вивченні трудової книжки позивача виявилось, що в період з 05.12.1995 року по 31.07.2002 року він займав посаду помічника начальника відділення по обладнанню і капремонту вапняно-випалювального відділення конверторного цеху, а згідно постанови КМУ №165 від 11.03.1994 року та постанови КМУ №36 від 16.01.2003 року до пільгового стажу по списку № 2 зараховується тільки посада помічника начальника цеху (заступника начальника цеху). Таким чином, загальний страховий стаж роботи ОСОБА_1 складає - 37 років 5 місяців 2 дні, з них пільговий стаж за списком № 2 - 7 років 9 місяці 26 днів, що не дає підстав призначити пенсію позивачу на пільгових умовах. Зазначене рішення відповідач вважає законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволені позовних вимог.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі № 200/11503/19-а за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

З`ясовуючи те чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, та які є докази на їх підтвердження, судом встановлено таке.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 .

16.05.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з заявою про призначення пенсії відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та надав відповідні документи (а.с.35). Рішенням Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 02.08.2019 року позивачу було відмовлено в призначенні пенсії (а.с.14-15). Відповідно до наданих документів страховий стаж роботи ОСОБА_1 на момент звернення за призначенням пенсії складає 37 років 5 місяців 2 дні.

Із зазначеного спірного рішення випливає, що відповідач відмовив у зарахуванні до пільгового стажу період роботи позивача з 05.12.1995 року по 31.07.2002 року на посаді помічника начальника відділення по обладнанню і капремонту вапняно-випалювального відділення конверторного цеху ПрАТ «МК «Азовсталь», оскільки вона не передбачена списком № 2.

Відповідно до трудової книжки позивача НОМЕР_2 -1 №8323433, він працював на металургійному комбінаті «Азовсталь». Записом під № 9 зазначається, що ОСОБА_1 переведен до вапняно-випалювального відділення конверторного цеху помічником начальника відділення по обладнанню і капремонту, згідно наказу № 629/К від 04.12.1995 року, яке перейменовано в вапняно-випалювальний цех наказом № 186 від 01.07.2002 року запис в трудовій книжці під № 10 (а.с.13).

На підтвердження того, що ОСОБА_1 займав посаду саме помічника начальника конверторного цеху, ним надана суду копія первинного наказу № 629/К від 04.12.1995 року про переведення ОСОБА_1 на посаду помічника начальника конверторного цеху, довідку ПрАТ «МК «Азовсталь» № 0109/р/68 від 24.06.2019 року, № 070/808 від 19.09.2019 року, та № 0129/к/1024 від 14.06.2019 року (видана на заміну довідки № 346 від 26.03.2019 року). За змістом наданих позивачем довідок випливає, що незважаючи на реорганізацію вапняно-випалювального відділення в цех з 01.08.2002 року, позивач виконував покладені на нього обов`язки без зміни умов та характеру виконуваної роботи з моменту пуску цеху, та те, що посада помічника начальника цеху по обладнанню за посадою була начальником цеху по обладнанню (а.с.16-19).

Також позивачем надано відповідні накази про результати атестації робочих місць за умовами праці (а.с.20-33).

Надані позивачем довідки на підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній виконані згідно з вимогами діючого законодавства, засвідчені підписами належни посадових осіб та скріплені печатками.

Надані суду документи містять відомості про роботу позивача зі шкідливими умовами праці за списком № 2, відповідно до діючого законодавства.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд дійшов наступних висновків.

За приписами статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до положень статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (надалі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Нормами статті 114 Закону № 1058-IV визначено особливості призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону (частина 1 статті 114 Закону № 1058-IV).

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії по списку № 2 після досягнення віку 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менш 12 років 6 місяців на зазначених роботах. За відсутності вказаного стажу роботи у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності страхового стажу у чоловіків з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року не менше 27 років.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 4, 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

Згідно з підпунктами 1 та 2 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 7 цього Порядку визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до п. 7 параграф б цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Пункт 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Відповідно до наведених норм, позивачем надані суду довідки на підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що підтверджують доводи позивача про виконання в період з 05.12.1995 по 31.07.2002 року роботи за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Згідно зі статтею 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 30.05.2018 року в справі №174/658/16-а (провадження №К/9901/201/17) оцінюватися судом мають саме підстави відмови у призначенні пенсії, тобто, мотиви, з яких виходив відповідач, розглядаючи заяву про її призначення.

Виходячи із положень законодавства, орган Пенсійного фонду України мав необхідні повноваження для уточнення відомостей про характер та умови роботи позивача, але не скористався наданим правом, формально розцінивши неточності, що містяться в трудовій книжці позивача, що не може бути підставою для обмеження в реалізації конституційного права особи на соціальний захист.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач не спростував належними та допустимими доказами відмову у зарахуванні до пільгового трудового стажу позивача зазначених ним періодів роботи з 05.12.1995 по 31.07.2002 року.

Згідно статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 58 Закону № 1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Згідно з частинами 3 та 4 статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Таким чином, суд не може підміняти орган Пенсійного фонду, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, втручатися в дискреційні повноваження цього органу та на свій розсуд розраховувати пільговий та страховий стаж позивача.

Оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом скасування рішення Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 02.08.2019 року та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні щодо зарахування до пільгового стажу відповідного періоду роботи позивача.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Тому з відповідача пядлягає стягненню на користь позивача сплачена ним сума судового збору 768,40 грн.

На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 139, 241-246, 255, 295-297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фону України Донецької області (87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, буд. 27 «а», ) про визнання протиправними та скасування рішення про відмову у призначенні пенсії, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 02.08.2019 року про відмову у призначенні пенсії (у зміну протоколу № 10) ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ).

Зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву про призначенні пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), з урахуванням висновків суду про зарахування періоду роботи з 05.12.1995 по 31.07.2002 року, як роботи за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з часу звернення за призначенням пенсії, тобто з 16 травня 2019 року

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фону України Донецької області (87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, буд. 27 «а», ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 28 жовтня 2019 р.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Г.А. Чекменьов