Справа № 500/1069/19
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2019-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/8969/19
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів :

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Довгої О.І., Матковської З.М.,

при секретарі судового засідання: Марцинковській О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Тернопільської митниці ДФС на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 року (суддя- Баранюк А.З., ухвалене в м. Тернополі о 17:16, повний текст складено 22.07.2019р.) у справі № 500/1069/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Тернопільської митниці ДФС, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості №UA403000/2019/000609/2 від 12.04.2019 року; визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA403000/2019/00405 від 12.04.2019 року.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, його оскаржив відповідач з підстав неповного з`ясування обставини, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та відмовити в позові.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зокрема зазначає, що у зв`язку з тим, що позивач не підтвердив задекларовану митну вартість придбаного ним за межами України автомобіля, митний орган розпочав процедуру консультацій з декларантом, а саме надіслав пропозицію про надання додаткових документів, зокрема, які підтверджують числові значення складових митної вартості: банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість ввезеного товару та містять реквізити, необхідні для його ідентифікації. Апелянт наголошує, що уповноваженою особою декларанта надіслано митниці листом повідомлення та додатково додано такі документи: платіжне доручення №МТ103 від 22.03.2019р; витяг з Інтернет сайту; витяг з сервісної книги; переклад рахунку-фактури; переклад технічного паспорта; копія митної декларації країни відправлення. Також повідомлено, що інших документів подати не може. Апелянт вважає, що ним обґрунтовано визначено митну вартість ввезеного позивачем автомобіля за шостим (резервним) методом, оскільки додані документи не підтверджують таку складову митної вартості як фактурна вартість, оскільки на вимоги митниці не додано документи передбачені ч.2 ст.53 МК України.

В судовому засіданні представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримав, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове про відмову в позові.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу не погоджується з доводами апелянта, вважає їх необґрунтованими, просить оскаржуване рішення залишити без змін. Також розгляд справи просить проводити без участі позивача та її представника.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та пояснення на неї, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 придбала у VD Auto AS транспортний засіб Skoda Superb, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2014 року випуску, вартість якого становить 33000,00 крон (4000,00 доларів США), що підтверджується рахунком-фактурою (інвойс).

В подальшому з метою здійснення митного оформлення придбаного автомобіля та підтвердження митної вартості товару, уповноваженою позивачем особою було подано до митного оформлення митну декларацію типу ІМ40ДЕ № UA403030/2019/006794. Заявлений до митного оформлення товар "автомобіль легковий, який був у користуванні; марка: SKODA; модель: SUPERB; ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ; модельний рік: 2015; календарний рік: 2014; тип двигуна: дизель; об`єм двигуна: 1968 куб.см.; потужність: 103 кВт.; загальна кількість місць, включаючи місце водія: 5; колір: білий; колісна формула: 4x2. Торговельна марка: SKODA. Виробник: SKODA/CZ". Одержувач товару - ОСОБА_1 .

Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів посадовою особою відділу адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання було розпочато процедуру консультацій декларанта з митним органом, а саме уповноваженій особі декларанта направлено електронний лист, у якому зазначено, що у зв`язку з тим, що документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні, а саме: фактурну вартість та витрати на страхування (якщо здійснювалось), відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України запропоновано надати документи: якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхувань. У разі відсутності вищезазначених документів, відповідно до ч.3 ст.53 МК України запропоновано надати (за наявності) такі додаткові документи: копію митної декларації країни відправлення".

На вказаний запит уповноваженою особою декларанта надано митниці додатково такі документи: платіжне доручення № МТ103 від 22.03.2019; витяг з Інтернет сайта; витяг з сервісної книги; переклад рахунку-фактури; переклад технічного паспорта; копія митної декларації країни відправлення.

В подальшому 12.04.2019 за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, заявленої декларантом, посадовою особою митниці прийнято рішення про коригування митної вартості №UA403000/2019/000609/2, згідно якого митним органом визначено митну вартість товару 11403,53 доларів. З тексту вказаного рішення вбачається, що Митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за ціною договору щодо товару який імпортується у зв`язку із тим, що в документах поданих до митного оформлення наявні розбіжності, а саме: у поданому платіжному документі відсутнє посилання на рахунок-фактуру, що в свою чергу не дає можливості ідентифікувати цей документ із даною поставкою. Вартість колісних транспортних засобів та їх складових частин, що ввозяться на митну територію України, визначається за середніми цінами їх продажу в країні придбання або в провідних країнах-експортерах. У митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару у зв`язку з тим, що інформація, яка міститься на загальнодоступних Інтернет ресурсах є значно вищою за заявлену декларантом. На вимогу митного органу декларантом не було подано документів, підтверджують заявлену митну вартість згідно ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, а саме: платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару. Другорядні методи не були застосовані через відсутність достатньої інформації про ціну угоди щодо ідентичних та подібних товарів. Метод на основі віднімання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про ціни ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, що продаються на території України, а також про складові компоненти, що можуть бути виділені із ціни. Метод на основі додавання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про вартість всіх витрат, що зараховуються до ціни товару. Митна вартість товару визначена за резервним методом визначення митної вартості згідно ст. 64 МК України. За основу для обрахунку митної вартості даного товару взято інформацію щодо вартості даного транспортного засобу обрахованого згідно UA205090/2019/15849 від 31.01.2019 на рівні 10150,00 євро.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, коригування митної вартості слугувало підставою для видання картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA403030/2019/00405 від 12.04.2019.

Не погоджуючись із діями Тернопільської митниці ДФС позивачка звернулася в суд з даним позовом.

Скасовуючи рішення митниці, суд першої інстанції зробив висновок, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначивши митну вартість за другорядним методом, у результаті чого необґрунтовано та безпідставно прийняв рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови у прийнятті митної декларації.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 248 Митного кодексу України (далі - МК України) митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

При цьому, згідно з ч. 3 ст. 318 МК України митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Згідно з ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Статтею 254 МК України передбачено, що документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів і зборів українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Органи доходів і зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Згідно зі ст. ст. 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті,- це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно з ч. 1 ст. 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 1, 2 ст. 52 МК України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1)заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2)подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3)нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено,- банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності -інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування,- страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Згідно з ч. 1 ст. 368 МК України для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.

Частиною 3 ст. 53 МК України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1)договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2)рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3)рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4)виписку з бухгалтерської документації; 5)ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6)каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7)копію митної декларації країни відправлення; 8)висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Проаналізувавши зміст наведених вище норм МК України, колегія суддів зазначає, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. При цьому, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.

Водночас, як правильно зазначив суд першої інстанції, право на застосування таких повноважень виникає у митного органу лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Тобто описані норми зобов`язують митний орган чітко зазначити обставини, котрі викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, та обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей із зазначенням документів, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Також необхідно зазначити, що, митний орган може витребовувати лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості у конкретному випадку, а не всі документи, передбачені ст. 53 МК України. При цьому, ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Підсумовуючи наведене вище, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що митний орган може прийняти рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом лише за наявності таких умов: подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, передбачених ст. 53 МК України; ненадання декларантом на його вимогу додаткових документів на підтвердження числового значення заявленої митної вартості; виявлення розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення безпосередньо митної вартості товару за основним методам (за ціною договору); обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.

Судом встановлено, що позивачем до митного органу для підтвердження заявленої фактурної вартості транспортного засобу було надано: рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) б/н від 22.03.2019 року; декларацію про походження товару (Dйclaration of origin) 64-1 від 28.12.2017 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 -1 від 15.11.2007 року; сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження завершеного транспортного засобу № UA.008.54370-19 від 26.03.2019 року; історію сервісного обслуговування. Також, додатково додано такі документи: платіжне доручення № МТ103 від 22.03.2019; витяг з Інтернет сайта; витяг з сервісної книги; переклад рахунку-фактури; переклад технічного паспорта; копія митної декларації країни відправлення.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, підтвердженням того, що позивачка дійсно придбала автомобіль за 4000,00 доларів США є платіжне доручення та квитанція про сплату вартості автомобіля.

Також даний факт підтверджується й випискою з кредитної картки продавця автомобіля - громадянина Королівства Норвегії від 22.03.2019 року, з якої вбачається, що ним було отримано від покупця - ОСОБА_1 4000, 00 доларів США за продаж автомобіля SKODA SUPERB.

Відтак судом першої інстанції зроблено вірний висновок, що наведені вище документи містили всі реквізити, необхідні для ідентифікації придбаного ОСОБА_1 автомобіля, а позивачем при здійсненні імпортування товару на митну територію України, на підтвердження заявленої ним митної вартості товару було надано повний пакет документів, у відповідності до переліку, закріпленого частиною другою статті 53 Митного кодексу України.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів апеляційного суду погоджується з судом першої інстанції, що будь-яких доказів того, що ціна імпортованого транспортного засобу є недостовірною, або що позивач поніс додаткові витрати у зв`язку з придбанням імпортованого транспортного засобу, що не зазначені у наданих позивачем документах, відповідач під час розгляду справи не надав. Водночас матеріалами справи підтверджується, що визначена позивачем у відповідних митних деклараціях митна вартість транспортного засобу базується на об`єктивних, документально підтверджених даних.

Як наслідок правильним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що оскаржені рішення Тернопільської митниці ДФС про коригування митної вартості №UA403000/2019/000609/2 від 12.04.2019 року та картка відмови в прийнятті митної декларації митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA403000/2019/000405 від 12.04.2019 року підставно скасувані судом першої інстанції.

Отже, доводи апелянта є безпідставними та не спростовують відповідних висновків суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів апеляційного суду вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 308, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Тернопільської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 року у справі № 500/1069/19 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та оскарженню не підлягає, крім випадків визначених п.2ч.5ст.328 КАС України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді О. І. Довга
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 29.10.2019р.