Справа № 825/1543/18
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2019-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

22 жовтня 2019 року

Київ

справа №825/1543/18

адміністративне провадження №К/9901/16023/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Мельник-Томенко Ж.М.,

суддів - Жука А.В.,

Мартинюк Н.М.,

за участі:

секретаря судового засідання Кравченко Р.О.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Серкіна К.Ю.,

представника відповідача - Білецької О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу в режимі відеоконференції

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.12.2018 (головуючий суддя - В.О. Непочатих)

та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.03.2019 (головуючий суддя - І.В. Федотов, судді - О.М. Ганечко, Є.О. Сорочко)

у справі № 825/1543/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області

про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

1. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, в якому просив: визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 29.12.2017 № 1191 о/с в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача у вигляді звільнення з посади начальника управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Миколаївській області; визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 05.03.2018 № 67 о/с в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача у вигляді увільнення від посади начальника управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Миколаївській області; поновити позивача з 06.03.2018 на посаді начальника управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Миколаївській області; зобов`язати відповідача зробити перерахунок та виплату позивачу різницю в розмірах заробітної плати начальника управління превентивної діяльності та заробітної плати, нарахованої під час перебування у розпорядженні відповідача за період з 06.03.2018 до винесення судом постанови по справі, з урахуванням виплачених сум.

2. В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що відповідачем протиправно увільнено його з посади начальника управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на підставі висновків службового розслідування, яке проведено з порушенням вимог Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 № 330.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

3. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.12.2018, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.03.2019, у задоволенні позову відмовлено повністю.

4. При прийнятті рішень, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду, а тому позивача правомірно притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Крім того, доводи позивача про незаконність призначення службового розслідування, за наслідками якого прийняті оскаржувані накази, визнано судами безпідставними.

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги

5. У касаційній скарзі позивач просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

6. В обґрунтування вимог касаційної скарги посилається на порушення судами норм матеріального права, без врахування всіх обставин, що мали значення для правильного вирішення справи, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів наявності вини у діях чи бездіяльності позивача в розрізі його функціональних обов`язків щодо факту вчинення проступку, матеріали справи не містять та такі докази відповідачем не надано. Вказує, що службовим розслідуванням не було зафіксовано доказів, які б встановлювали та підтверджували факт надання скаржником своєму підлеглому вказівки для отримання грошових коштів.

Позиція інших учасників справи

7. У відзиві на касаційну скаргу відповідач з доводами та вимогами касаційної скарги не погоджується, просить залишити рішення судів попередніх інстанцій без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Рух касаційної скарги

8. Ухвалою Верховного Суду від 30.07.2019 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1

9. Ухвалою Верховного Суду від 04.10.2019 призначено справу до касаційного розгляду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

10. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали вимоги касаційної скарги з підстав, викладених в касаційній скарзі, просили скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

11. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти касаційної скарги з мотивів, викладених у відзиві на касаційну скаргу, та просив відмовити в її задоволенні.

Встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи

12. Позивач з 23.01.2017 по 05.03.2018 обіймав посаду начальника управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Миколаївській області.

13. 02.10.2017 начальником Головного управління Національної поліції в Миколаївській області Мороз Ю.Л . був виданий наказ від 02.10.2017 № 1228 «Про призначення службового розслідування», яким призначено службове розслідування за фактом надзвичайної події за участю підполковника поліції ОСОБА_5

14. Підставою для видання вказаного наказу було те, що 20.01.2017 Генеральною прокуратурою України, за матеріалами ДВБ НП України відкрито кримінальне провадження № 0000129 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України, за фактом примушування підлеглих в вимаганні неправомірної грошової винагороди від громадян, за сприяння в оформленні дозвільних документів на придбання мисливської гладкоствольної зброї та травматичного засобу для відстрілу гумовими кулями, начальником відділу контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції області підполковником поліції ОСОБА_5 та отримання ним, за викладених обставин, неправомірної грошової вигоди з використанням службового становища, в сумі 10 500 грн.

15. На підставі рапорту заступника начальника ВІОС УКЗ ГУНП в Миколаївській області майора поліції Пономаренка М.О. від 01.11.2017 начальником УКЗ Головного управління Національної поліції в Миколаївській області полковником поліції Попковим О.І. дозволено продовжити строки проведення службового розслідування до 01.12.2017.

16. За результатами службового розслідування 01.12.2017 складено висновок службового розслідування за фактом надзвичайної події та скоєння корупційного діяння працівником Головного управління Національної поліції, яким рекомендовано звільнити з займаної посади начальника управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Миколаївській області майора поліції ОСОБА_1

17. Під час проведення службового розслідування встановлено, що після призначення ОСОБА_5 на посаду, його викликали до себе безпосередні керівники - заступник начальника Головного управління Національної поліції полковник поліції ОСОБА_6 та начальник управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції майор поліції ОСОБА_1 і висловили вимоги щодо вимагання від громадян підлеглими ОСОБА_5 за кожне оформлення чи переоформлення зброї, незаконної грошової винагороди у сумі 2 000 грн., які, у подальшому, повинні передаватись ОСОБА_5 Отримані від підлеглих грошові кошти, останній кожного тижня, разом з дозвільними документами, повинен передавати безпосередньо ОСОБА_1 . Разом з цим, ОСОБА_6 та ОСОБА_1 зазначили, що у разі відмови виконувати таку вказівку, вони не дадуть ОСОБА_5 можливості перейти служити на іншу посаду, а можуть тільки створити умови для звільнення останнього зі служби в поліції. Крім цього, ОСОБА_6 та ОСОБА_1 запевнили ОСОБА_5 , що гроші, які він буде їм передавати, ними у певній частині будуть передаватись начальнику Головного управління Національної поліції в Миколаївській області генералу поліції третього рангу ОСОБА_9, керівництву Миколаївського управління ДВБ НП України та керівництву СБУ в Миколаївській області. При цьому, вказані керівники надали ОСОБА_5 гарантії, що ніхто з правоохоронців документувати його протиправні дії не буде. З січня 2017 року ОСОБА_5 почав отримувати від підпорядкованих йому інспекторів незаконну грошову винагороду у сумі 2000 грн., за кожне оформлення дозвільних документів. Отримані грошові кошти, разом з дозвільними документами, кожного тижня заносив до службового кабінету ОСОБА_1 чи ОСОБА_6 , кожен раз по різному. Суми складали від 10 000 грн. до 12 000 грн. В березні 2017 року ОСОБА_1 , викликав ОСОБА_5 до свого службового кабінету де повідомив, щоб зібрані у інспекторів гроші він більше не заносив самостійно до ОСОБА_6 , а передавав безпосередньо йому, а він вже буде самостійно їх заносити до ОСОБА_6 . Також, відповідно до пояснень ОСОБА_5 , частину отриманих від підлеглих грошей, собі він не залишав. Всі кошти передавав ОСОБА_1 та ОСОБА_6

18. Також комісією у висновку рекомендовано за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився в порушенні службової дисципліни в частині неналежного виконання вимог пунктів 1, 4, 9, 10 статті 7 та частини першої статті 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України щодо неухильного дотримання статутів та наказів начальників, дотримання норм професійної та службової етики, сприяння начальнику у зміцненні службової дисципліни, виявлення поваги до колег по службі та інших громадян, бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, норм моралі, професійної та службової етики, розвивати і підтримувати в підлеглих свідоме ставлення до виконання службових обов`язків, нехтуванні основними обов`язками поліцейського, передбаченими статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію» щодо неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійного виконання своїх службових обов`язків відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва, виявлення поваги і не порушення прав і свобод людини, недотриманні розділу ІІ пункту 1 частини 1-8 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, щодо неухильного дотримання антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію» та «Про запобігання корупції», виявлення поваги до гідності кожної людини, справедливого та неупередженого ставлення до кожного, незважаючи на стать, вік, майновий стан, соціальне походження чи статус, або іншу ознаку, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати, контролю своєї поведінки, почуттів та емоцій, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку, ігноруванні вимог статті 1 Закону щодо виконання основної функції Національної поліції - служіння суспільству та підтримання публічної безпеки і порядку, вимог статті 6 Закону щодо керування поліції у своїй діяльності принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, що призвело до вчинення корупційного діяння підлеглим, підриву авторитету, престижу та довіри до Національної поліції України у цілому, а також набуття значного суспільного резонансу, внаслідок висвітлення події в засобах масової інформації, начальника управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Миколаївській області майора поліції ОСОБА_1 звільнити з займаної посади.

19. В подальшому начальником Головного управління Національної поліції в Миколаївській області генералом поліції третього рангу ОСОБА_9 винесено наказ від 29.12.2017 № 1191 о/с «Про покарання працівників Головного управління Національної поліції в Миколаївській області», яким наказано звільнити з займаної посади, після виходу з лікарняного начальника управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Миколаївській області майора поліції ОСОБА_1

20. 05.03.2018 позивачем подано рапорт на ім`я начальника Головного управління Національної поліції в Миколаївській області генералу поліції третього рангу ОСОБА_9 про відмову від будь-яких посад з меншим обсягом роботи в органах та підрозділах Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, та проханням зарахувати у розпорядження до вирішення питання щодо подальшого проходження служби згідно частини першої статті 67 Закону України «Про Національну поліцію».

21. Т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Миколаївській області Вигівським І.М. 05.03.2018 був виданий наказ № 67 о/с, яким відповідно до пункту 1 частини першої статті 67 Закону України «Про Національну поліцію» зараховано у розпорядження Головного управління Національної поліції в Миколаївській області майора поліції ОСОБА_1 , увільнивши його від посади начальника управління превентивної діяльності.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Релевантні джерела права й акти їх застосування (чинні на час виникнення спірних правовідносин)

22. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

23. Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

24. Згідно частин першої та другої статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

25. Пунктом 4 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

26. За змістом пункту 9 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» поширено на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України».

27. Статтею 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України (далі - Дисциплінарний статут) визначено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

28. Відповідно до статті 2 Дисциплінарного статуту дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

29. Згідно із частинами першою та другою статті 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

30. Згідно з пунктами 1, 4, 9, 10 частини першої та частини другої статті 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету. У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

31. Статтею 8 Дисциплінарного статуту передбачено, що начальник несе персональну відповідальність за стан службової дисципліни і повинен постійно його контролювати. Начальник зобов`язаний бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів, наказів, норм моралі, професійної та службової етики, розвивати і підтримувати в підлеглих свідоме ставлення до виконання службових обов`язків, честь і гідність, заохочувати розумну ініціативу, самостійність, старанність у службі, уміло застосовувати заходи дисциплінарного впливу. Особливу увагу начальник повинен приділяти вивченню індивідуальних якостей підлеглих, дотриманню статутних відносин між ними, створенню здорового морально-психологічного клімату в колективі, його згуртуванню, своєчасному запобіганню порушенням службової дисципліни та виявленню причин їх учинення, формуванню нетерпимого ставлення до порушників, враховуючи при цьому думку колективу та громадськості. Начальник зобов`язаний попередити про неприпустимість порушення службової дисципліни, а в разі вчинення підлеглим таких діянь за необхідності накласти на винного дисциплінарне стягнення або порушити клопотання про накладення стягнення старшим прямим начальником. Старші за званням та посадою в усіх випадках зобов`язані вимагати від молодших дотримання службової дисципліни, зокрема, правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету.

32. Статтею 12 Дисциплінарного статуту передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

33. Згідно із частинами першою та четвертою статті 14 Дисциплінарного статуту з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

34. Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 № 230, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 за № 541/23073, затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України (далі - Інструкція).

35. Пунктом 2.1 Інструкції передбачено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов`язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

36. У відповідності до пункту 2.5 Інструкції підстави для призначення службового розслідування можуть міститися в службових документах осіб РНС, матеріалах перевірок, письмових зверненнях громадян України, осіб без громадянства та іноземців, депутатських запитах та зверненнях народних депутатів України, повідомленнях уповноважених органів досудового розслідування, заявах і повідомленнях інших правоохоронних органів, підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації або в інших документах, отриманих в установленому законодавством України порядку.

37. Приписами пункту 2.6 Інструкції визначено, що підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника.

38. Згідно пунктів 5.1-5.4 Інструкції службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності за мотивованим рапортом (доповідною запискою) виконавця або голови комісії визначений строк може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Початок службового розслідування визначається датою видання наказу про його призначення. Завершення службового розслідування визначається датою затвердження начальником, який призначив службове розслідування, висновку за результатами службового розслідування. Якщо вину особи РНС повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи

39. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України).

40. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України).

41. Судами попередніх інстанцій встановлено, що підставою притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності став висновок службового розслідування, призначеного у зв`язку з отриманням інформації про відкриття 20.01.2017 Генеральною прокуратурою України, за матеріалами ДВБ НП України, кримінального провадження № 0000129, повідомлення 19.09.2017 ОСОБА_5 про підозру в учиненні кримінального правопорушення.

42. Судами встановлено, що під час проведення службового розслідування були відібрані пояснення у старшого інспектора з особливих доручень майора поліції ОСОБА_12 , начальника відділу контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи управління превентивної діяльності підполковника поліції ОСОБА_5 , інспектора майора поліції ОСОБА_14 , старшого інспектора капітана поліції ОСОБА_15 , які підтвердили, що після призначення начальником відділу контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи управління превентивної діяльності підполковника поліції ОСОБА_5 за кожне оформлення чи переоформлення зброї необхідно було передавати начальнику 2 000 грн, а він буде передавати начальнику УПД ГУНП майору поліції ОСОБА_1 . та заступнику начальника Головного управління національної поліції полковнику поліції ОСОБА_6 Допитаний в судовому засідання свідок ОСОБА_5 вказав, що пояснення, які містяться в матеріалах службового розслідування надавав без будь-якого примусу та підписував особисто. Зазначив, що змінив свої покази з метою перекваліфікації йому кримінального правопорушення.

43. З огляду на обставини, які встановлені службовим розслідуванням, було зроблено висновок про порушення позивачем пунктів 1, 4, 9, 10 статті 7 та частини першої статті 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пункту 1 частини 1-8 Правил етичної поведінки поліцейських.

44. Положення статей 8, 18 Закону України «Про Національну поліцію покладають на поліцейського обов`язок бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги працівника поліції, статутів, наказів, норм моралі, етичної поведінки поліцейських.

45. Виходячи з правового регулювання спірних відносин, позивач, у силу своїх службових обов`язків, був зобов`язаний не допускати зв`язків, що ганьблять звання працівника поліції або підривають авторитет поліції, інших відносин, які носять корисливий або протиправний характер.

46. З огляду на встановленні службовим розслідуванням обставини, суд приходить до висновку про те, що відповідачем правильно кваліфіковано дії позивача як вчинення дисциплінарного проступку.

47. Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що оскільки матеріалами службового розслідування встановлено факт порушення позивачем службової дисципліни, тому при прийнятті оскаржуваних наказів відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, встановлений законом.

48. Таким чином, враховуючи тяжкість проступку, наслідки проступку, які, як правильно зазначив відповідач, фактично підривають довіру та авторитет до органів Національної поліції, колегія суддів вважає правомірним притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

49. Крім того, згідно пункту 1 частини першої статті 67 Закону України «Про Національну поліцію» зарахування поліцейських наказами по особовому складу в розпорядження органів поліції для подальшого проходження служби під керівництвом посадових осіб, уповноважених призначати на посади поліцейських, допускається у разі звільнення поліцейського з посади у зв`язку з виконанням дисциплінарного стягнення або виконанням висновку поліцейської комісії про невідповідність займаній посаді, якщо до кінця визначеного строку виконання дисциплінарного стягнення або протягом десяти днів з дня ухвалення висновку про службову невідповідність не вирішено питання про подальше проходження ним служби.

50. Поліцейські звільняються з посад та зараховуються в розпорядження наказами керівників, уповноважених призначати на такі посади (частина друга статті 67 Закону України «Про Національну поліцію»).

51. Судами встановлено, що позивачем 05.03.2018 подано на ім`я начальника Головного управління Національної поліції в Миколаївській області рапорт, в якому він відмовився від будь-яких посад з меншим обсягом роботи в органах та підрозділах Головного управління Національної поліції в Миколаївській області та просив зарахувати його у розпорядження до вирішення питання щодо подальшого проходження ним служби.

52. Суд касаційної інстанції погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що оскільки рапортом є письмове звернення працівника до вищої посадової особи з викладом питань службового чи особистого характеру і висловленням у зв`язку із цим відповідного прохання, підстав для скасування наказу від 05.03.2018 № 67 о/с, яким позивача увільнено від посади начальника управління превентивної діяльності, не вбачається.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

53. Викладені в касаційній скарзі доводи щодо помилковості висновків судів першої та апеляційної інстанцій не підтвердилися під час перегляду справи касаційним судом.

54. Суди першої та апеляційної інстанцій правильно застосували норми матеріального та процесуального права.

55. За змістом пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги залишає судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

56. Відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Висновки щодо розподілу судових витрат

57. Відповідно до частини шостої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

58. Оскільки суд касаційної інстанції не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 327, 341, 344, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

постановив:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.12.2018 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.03.2019 у справі № 825/1543/18 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

4. Повний текст постанови складено 25.10.2019.

Головуючий Ж.М. Мельник-Томенко

Судді А.В. Жук

Н.М. Мартинюк