Справа № 520/2313/19
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2019-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 р.Справа № 520/2313/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Сіренко О.І.,

Суддів: Кононенко З.О. , Калиновського В.А. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Явірське" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.07.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Волошин Д.А., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 25.07.19 року по справі № 520/2313/19

за позовом Приватного підприємства "Явірське"

до Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Приватне підприємство "Явірське", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 18.10.2018р. № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робот, послуг), 14060100, в сумі 1076990,00 грн., в тому числі 861592,00 грн. - за податковими зобов`язаннями, 215398,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 18.10.2018р. № про відсутність складення та/або реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ 960030,12 грн., про застосування штрафу в сумі 480015,12 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 12.11.2018р. № про відсутність складення та/або реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ 960030,12 грн., про застосування штрафу в сумі 480015,12 грн. після отримання податкового повідомлення-рішення № від 18.10.18.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що акти приймання-передачі товару на зберігання та складські квитанції (які є внутрішнім документообігом складського обліку елеваторів, а не первинним бухгалтерським документом у розумінні до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні) не засвідчують факт постачання послуг за договором консигнації , а відповідач не вірно трактує та застосовує ст.187.1 Податкового кодексу України, тому вважає, що податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 18.10.2018р. №, від 18.10.2018р. № та від 12.11.2018р. № є незаконними та такими, що не відповідають вимогам діючого законодавства, отже підлягають скасуванню.

16 липня 2019 рішенням Харківського окружного адміністративного суду адміністративний позов Приватного підприємства "Явірське" до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач посилається на необґрунтованість судового рішення, що порушує охоронювані законом інтереси позивача. Стверджує, що не порушував вимог податкового законодавства, а тому податкові повідомлення-рішення від 18.10.2018р. №, № та від 12.11.2018р. № є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідач, у надісланому відзиві на апеляційну скаргу вказав на порушення позивачем вимог п.п.14.1.185, п.п.14.1.191 п.14.1 ст.14, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.189.4 ст.189, п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, а тому податкові повідомлення-рішення від 18.10.2018р. №, від 18.10.2018р. № та від 12.11.2018р. № вважає законними та обґрунтованими. Отже, з викладених підстав, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні представник відповідача, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суд першої інстаанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.07.2019 року без змін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, у надісланому клопотанні просив провести судове засідання без його участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що позивач по справі був належним чином повідомлений про час та дату слухання справи, а також наявність клопотання про проведення судового засідання без його участі, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що фахівцями Головного управління ДФС у Харківській області відповідно до п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.41.1 ст.41, п.61.1, 61.2 ст.61, п.п.62.1.3 п.62.1 ст.62, п.п.75.1.2 п.75.1. ст.75, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78, п.82.2. ст.82 Податкового кодексу України та наказів Головного управління ДФС у Харківській області від 28.08.2018 №6270 та від 07.09.2018 №6635, проведена документальна позапланова виїзна перевірка Приватного підприємства "Явірське" (код 33201387) з питань в частині не формування податкових зобов`язань на адресу ФГ «Свам-Агро» (код 40349581) під час виконання договорів консигнації від 16.08.2016 р. №16082016-А та від 04.10.2016 №04102016-А у зв`язку із не наданням у повному обсязі ПП «Явірське» пояснень та їх документального підтвердження на обов`язковий письмовий запит Головного управління ДФС у Харківській області від 18.07.2018 №29905/10/20-40-14-11-18, за результатами якої складено акт перевірки №3930/20-40-14-17-19/33201387 від 21.09.2018 р.

За наслідками перевірки контролюючим органом встановлено порушення Приватним підприємством "Явірське" п.п.14.1.185, п.п.14.1.191 п.14.1 ст.14, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.189.4 ст.189, п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість по взаємовідносинах з ФГ «Свам-Агро» (код 40349581)всього у сумі 861592,00 грн., у тому числі за вересень 2016 року у сумі 270972,00 грн., за жовтень 2016 року у сумі 590620,00 грн.

Не погоджуючись із висновками акту перевірки позивач 02.10.2018 надав до Головного управління ДФС у Харківській області заперечення, проте висновки акту перевірки залишені без змін.

На підставі зазначених висновків контролюючим органом прийнято податкові повідомлення рішення:

- № від 18.10.2018р., яким Приватному підприємству "Явірське" збільшено суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робот, послуг) в сумі 1076990,00 грн., в тому числі 861592,00 грн. за податковими зобов`язаннями, 215398,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

- № від 18.10.2018р., яким до Приватного підприємства "Явірське" у зв`язку з відсутністю складення та/або реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ 960030,12 грн. застосовано штрафу в сумі 480015,12 грн.;

- № від 12.11.2018р., яким до Приватного підприємства "Явірське" у зв`язку з відсутністю складення та/або реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування па суму ПДВ 960030,12 грн. застосовано штрафу в сумі 480015,12 грн. після отримання податкового повідомлення-рішення № від 18.10.18.

Не погоджуючись із прийнятими податковими повідомленнями - рішеннями позивач звернувся зі скаргами до Державної фіскальної служби України, однак рішеннями Державної фіскальної служби України №434/6/99-99-11-04-01-25 від 04.01.2019 та №4996/6/99-99-11-06-01-25 від 31.01.2019 р. скарги залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення без змін.

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем, в порушення вимог податкового законодавства, не було складено податкові накладні, відповідно не було зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних як платником податку, який здійснює операції з постачання товарів.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції хибними з огляду на наступне.

Згідно з п.п.14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п.п. "а" і "б" п. 185.1 ст. 185 ПК України об`єктом оподаткування податок на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів/послуг, місце постачання яких відповідно до ст. 186 розділу V ПК України розташоване на митній території України.

Під постачанням товарів розуміється будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду (п.п.14.1.191 п.14.1 ст. 14 ПК України).

Під постачанням послуг розуміється будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об`єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об`єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності (п.п.14.1.185 п.14.1 ст. 14 ПК України).

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до положень п. 201.10 ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати и в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Колегія суддів вважає, що податковим органом невірно застосовано вимоги статей 189.4, 187.1 ПК України, якими врегульовано безпосередньо порядок оподаткування постачання отримання товарів в межах договорів консигнації.

Так, згідно зі статтею 6 ЦК України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Однією із засад цивільного законодавства є свобода договору (п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦКУ).

Відповідно до зазначеної статті, сторони мають укласти договір консигнації на тих умовах, які випливають безпосередньо з визначення цього договору. Як відомо, в договорі можуть міститися істотні, звичайні та випадкові умови. Істотні умови відсутні у цієї договірної конструкції, таким чином істотності може набути будь-яка умова, на якій наполягає одна зі сторін.

Чинні Цивільний та Господарський кодекси України прямо не передбачають правове регулювання договору консигнації, не виділяють його в окрему угоду. Проте, такий вид договору зазначається в інших нормах права.

Визначення консигнації як форми угоди наведено в Порядку продовження строків розрахунків за зовнішньоекономічними операціями, затвердженому Постановою КМУ від 29.12.2007 р. №1409 (далі Порядок), згідно до якого консигнація це операція з реалізації товарів, відповідно до якої одна сторона (консигнатор) зобов`язується за дорученням другої сторони (консигнанта) протягом визначеного часу (терміну дії угоди консигнації) за обумовлену винагороду продати з консигнаційного складу від свого імені товари, які належать консигнанту (пп. 2 п. 2 Порядку).

Отже, з приписів існуючих норм законодавства випливає, що консигнація є різновидом посередництва, умовою якого є продаж товарів через консигнаційні склади посередників, коли право власності на товар, що надійшов на склад посередника, залишається за експортером до моменту продажу товару покупцеві.

Відповідно до приписів ст. 189.4 ПК України, базою оподаткування для товарів/послуг, що передаються/отримуються у межах договорів комісії (консигнації), поруки, довірчого управління, є вартість постачання цих товарів, визначена у порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Дата збільшення податкових зобов`язань та податкового кредиту платників податку, що здійснюють постачання/отримання товарів/послуг у межах договорів комісії (консигнації), поруки, доручення, довірчого управління, інших цивільно-правових договорів та без права власності на такі товари/послуги, визначається за правилами, встановленими статтями 187 і 198 цього Кодексу.

Згідно до ст.187.1. ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку.

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в ход апеляційного розгляду справи, між Приватним підприємством "Явірське" (в якості консигнанта) та ФГ «Свам-Агро» (в якості консигнатора) укладено договір консигнації №160820016-А від 16.08.2016 р.

Предметом даного договору є пшениця фуражна 1650 тон. Найменування, кількість, часткове співвідношення номенклатурної ціни консигната на товар та інші характеристики товару, які поставляються на консигнацію по даному договору, визначаються в бухгалтерських документах (специфікаціях) на передачу визначеної партії товару, які є невід`ємною частиною даного договору. (п.2.1, 2.2 Договору).

За умовами якого в порядку та на умовах вказаного Договору консигнант зобов`язується поставити товар, зазначений в п.2 дійсного Договору (далі-товар), відповідно до специфікацій, погодженими між сторонами протягом строку дії даного договору, консигнатору для його продажу, а консигнатор зобов`язується прийняти товар на реалізацію від свого імені, та за обумовлену дійсним договором винагороду продавати товар третім особам, в подальшому «Покупцям». (п.1.1 Договору).

Таким чином, відповідно до норм законодавства України та умов Договору консигнації №160820016-А від 16.08.2016р., укладеного між Позивачем та ФГ Свам-Агро, договір консигнації не передбачає переходу права власності на товар від консигнанта (ПП "Явірське") до консигнатора (ФГ Свам-Агро).

Отже, за умовами Договору № 16082016-А від 16.08.2016 року товар - пшениця - залишався власністю Консигнанта до моменту його реалізації.

Зазначені обставини щодо не набуття права власності на товар контрагентом -ФГ «СВАМ-АГРО» за договором консигнації № 16082016-А від 16.08.2016 року вже встановлені рішеннями судів, які набрали законної сили по справі №922/857/17, зокрема, рішенням Вищого господарського суду України від 02 серпня 2017 року.

Приписами п.4 ст.78 КАС України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зважаючи на те, що умовами договору консигнації, укладеного між позивачем та ФГ «СВАМ-АГРО» чітко визначено особу, яка є власником зерна до моменту його продажу третій особі, документи, які підтверджують рух зерна на хлібоприймальних підприємствах, ніяким чином не впливають на право власності позивача на це зерно.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що у позивача не виникало жодних обов`язків по формуванню податкових зобов`язань, а тому позивачем правомірно не формувалися податкові зобов`язання, виходячи зі змісту положень статті 189.4 Податкового кодексу України.

З приводу дати виникнення податкових зобов`язань, колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.

Так, за договором консигнації №160820016-А від 16.08.2016 року, послуги в даному випадку надає не платник податків - ПП «Явірське» (Консигнант за Договором), а фермерське господарство «СВАМ АГРО» (Консигнатор), отже датою виникнення податкового зобов`язання повинна була вважатися дата зарахування коштів на банківський рахунок ПП «Явірське», чого за цим Договором не відбулося.

Датою виникнення податкових зобов`язань є дата підписання документу, що свідчить про виконання ФГ «СВАМ-АГРО» своїх обов`язків консигнатора - продажу товарів третім особам.

При цьому, відповідно до п.п.6.1, 6,2, 7.1 Договору консигнації, Консигнатор лише після виконання своїх обов`язків по продажу товару має право на винагороду, яку отримує з коштів від реалізації поставленого товару.

Таким чином, фактом надання послуг Консигнатором - ФГ Свам-Агро по договору консигнації № 16082016-А від 16.08.2016 року є саме подія перерахування коштів від реалізації товару поставленого на консигнацію, а також підписаний сторонами договору документ, який свідчить про виконання обов`язків Консигнатора - реалізацію товару.

Згідно актів приймання-передавання зерна від 02.09.2016 №214 в кількості 127636 кг та від 12.10.2016 №308 в кількості 93691 кг ПП «Явірське» передав, а ФГ «Свам-Агро» прийняв продукцію пшеницю 5 класу в загальній кількості 221327 кг.

Вищезазначені акти підписані в трьохсторонньому порядку директором ПП «Явірське», директором ФГ «Свам-Агро» та директором філії ПАТ «ДПЗКУ» «Савинський елеватор».

Так, ПП «Явірське» відповідно до умов договору консигнації №16082016 від 16.08.2016 та згідно актів приймання-передачі передано пшеницю 5 та 6 класу ФГ «Свам-Агро» в загальній кількості 1496151 кг, у тому числі у вересні 2016 року у кількості 575704 кг, у жовтні 2016 року в кількості 920447 кг, що у вартісному виразі складає 5760181,35 грн., у тому числі ПДВ 960030,23 грн.

З огляду на наведені обставини, колегія суддів вказує на те, що зазначені акти приймання-передачі не можуть вважатись документами, які засвідчують факт виконання послуг Консигнатора за Договором консигнації, а тому колегія суддів приходить до висновку, що дати оформлення зазначених актів не можуть вважатись датами виникнення податкових зобовязань у Консигнанта (ПП «Явірське»).

На підставі викладених обставин колегія суддів приходить до висновку, що контролюючим органом невірно встановлена дата виникнення податкових зобов`язань у підприємства позивача, а тому відсутні підстави для нарахування та сплати зазначених в оскаржуваних повідомленнях-рішеннях грошових коштів.

Як вбачається з наявних в матеріала справи доказів, після надходження на банківський рахунок позивача коштів за судовим наказом № 922/878/17 від 19.05.2017 року, виданого Господарським судом Харківської області, з рахунків ФГ «Свам-Агро» на користь позивача - ПП «Явірське» на виконання вище зазначеного Договору консигнації № 16082016-А від 16.08.2016 року, в розмірі 590630,00 гривень, позивачем було сформовано податкове зобов`язання у відповідному розмірі і перераховано необхідні кошти до Державного бюджету в сумі 98438,33 гривні, що підтверджується відповідною податковою накладною.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає в даному випадку порушення ПП "Явірське" вимог п.п.14.1.185, п.п.14.1.191 п.14.1 ст.14, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.189.4 ст.189, п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, а тому висновки податкового органу про заниження податку на додану вартість по взаємовідносинах з ФГ «Свам-Агро» (код 40349581)всього у сумі 861592,00 грн., у тому числі за вересень 2016 року у сумі 270972,00 грн., за жовтень 2016 року у сумі 590620,00 грн., є хибними.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень № від 18.10.2018р., яким позивачу збільшено суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робот, послуг) в сумі 1076990,00 грн., в тому числі 861592,00 грн. за податковими зобов`язаннями, 215398,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, № від 18.10.2018р., яким до Приватного підприємства "Явірське" у зв`язку з відсутністю складення та/або реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ 960030,12 грн. застосовано штрафу в сумі 480015,12 грн. та № від 12.11.2018р., яким до ПП "Явірське" у зв`язку з відсутністю складення та/або реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування па суму ПДВ 960030,12 грн. застосовано штрафу в сумі 480015,12 грн. після отримання податкового повідомлення-рішення № від 18.10.2018 року, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, з порушенням вимог ч.3 ст.2 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не надано належних доказів на обґрунтування правомірності винесення відносно ПП "Явірське" спірних податкових повідомлень-рішень від 18.10.2018 року №, № та від 12.11.2018р. №.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправними та скасування зазначених податкових повідомлень-рішень та , як наслідок задоволення позовних вимог ПП "Явірське".

Відповідно до статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.2 ч.1 статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішенняу відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п 4 ч.1 статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог ПП "Явірське".

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підтвердження понесених позивачем судових витрат, які підлягають відшкодуванню, в матеріалах справи наявні платіжні доручення, що підтверджують сплату судового збору за подачу позовної заяви в розмірі 17289 грн. від 20.03.2019 року №244 та від 07.03.2019 року в розмірі 1921 грн. за №208 (т.1 а.с.4-4а), а також платіжне доручення №154 від 12.08.2019 року про сплату коштів в сумі 28815 грн. за подачу апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції (т.2 а.с.25).

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Явірське" задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.07.2019 року по справі № 520/2313/19 скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою задовольнити позов Приватного підприємства "Явірське".

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 18.10.2018р. № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робот, послуг), 14060100, в сумі 1076990,00 грн., в тому числі 861592,00 грн. - за податковими зобов`язаннями, 215398,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 18.10.2018р. № про відсутність складення та/або реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ 960030,12 грн., про застосування штрафу в сумі 480015,12 грн.;

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 12.11.2018р. № про відсутність складення та/або реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ 960030,12 грн., про застосування штрафу в сумі 480015,12 грн. після отримання податкового повідомлення-рішення № від 18.10.18 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДФС у Харківській області (ЄДРПОУ 39599198) на користь ПП "Явірське" (ЄДРПОУ 33201387) судовий збір в сумі 19 210 грн. за подання позову та 28 815 грн. за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)О.І. Сіренко
Судді(підпис) (підпис) З.О. Кононенко В.А. Калиновський
Повний текст постанови складено 28.10.2019 року