Справа № 420/4026/19
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2019-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2019 р.м. ОдесаСправа № 420/4026/19
Головуючий в 1 інстанції: Токмілова Л. М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Димерлія О.О.

- Коваля М.П.

За участю: секретаря - Бабак В.С.

апелянта - ОСОБА_1

відповідача - Михайлова В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 8 серпня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в особі Регіонального представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в Одеській області Михайлова В.М. про визнання протиправним та нечинним подання, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила визнати протиправним та нечинним подання Секретаріату Уповноваженого ВР України з прав людини в особі Регіонального представника Уповноваженого ВРУ з прав людини в Одеській області Михайлова В.М., направлене Одеському міському Голові листом №23.5/10-240/ДЗ29793.19/15-202 від 28.02.2019 року; зобов`язати Секретаріат Уповноваженого ВР України з прав людини в особі Регіонального представника Уповноваженого ВР України з прав людини в Одеській області направити Одеському міському Голові подання з пропозицією внесення до "Правил про встановлення та експлуатацію телекомунікаційних мереж на будинках та спорудах у м. Одесі" доповнень, якими визначити умови встановлення домофону в редакції, яка відповідає вимогам чинного законодавства України та міжнародного права, а саме: "Домофон може бути встановлений виключно в разі згоди (підпису) не менше 100% власників чи їх уповноважених представників".

В обґрунтування позову зазначено, що Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини розглядається її заява про порушення прав на вільний доступ до власної квартири у зв`язку із протизаконним встановленням на дверях під`їзду домофонного обладнання. Під час провадження по вказаній заяві, Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини, 26.12.2018 року позивачем подані додаткові документи, які стосувались діючих у місті Одесі "Правил про встановлення та експлуатацію телекомунікаційних мереж на будинках та спорудах у м. Одесі", затверджених рішенням Одеської міської Ради №3901-VI від 09.10.2013 року, в яких не висвітлені правові аспекти врегулювання надання послуг зі встановлення та обслуговування домофонів у багатоквартирних будинках. Для прискорення вирішення питання вдосконалення документу, надано доручення Регіональному представнику Уповноваженого ВРУ з прав людини в Одеській області. Після перевірки відповідності вимогам Законів України та міжнародного права "Правил про встановлення та експлуатацію телекомунікаційних мереж на будинках та спорудах у м. Одесі" Регіональним представником Уповноваженого ВРУ з прав людини в Одеській області Михайловим В . М., листом №23.5/10-240/ДЗ29793.19/15-202 від 28.02.2019 року, направлено Одеському міському Голові Труханову Г.Л. подання з пропозицією внести зміни до вищезазначених Правил. Вказане подання є актом реагування на виявлені порушення прав і свобод людини і спрямований на усунення підстав, що їх створили шляхом внесення змін до нормативного документу.

Водночас, вказане подання несе в собі неправдиву та викривлену інформацію і містить пропозиції, які суперечать вимогам діючого законодавства України та нормам міжнародного права, а саме: в абзаці 2-му встановлений ПП "ДОМОФОН-СЕРВІС-ЮГ" на двері під`їзду АДРЕСА_1 Домофон, названо кодовим замком, що не відповідає дійсності; в абзаці 3-му викладена неправдива інформація про одержання позивачем від місцевої влади та правоохоронних органів відповідей, що встановлення Домофонів відбувається відповідно Правил про встановлення та експлуатацію телекомунікаційних мереж на будинках та спорудах у м. Одесі, затверджених рішенням Одеської міської Ради №3901-VI від 09.10.2013 року. Жодна структура у своїх відповідях на ці правила не посилалась, в резолютивній частині документу Регіональний представник Уповноваженого ВРУ з прав людини в Одеській області Михайлов В.М. вніс Одеському міському Голові пропозицію, внести зміни до вищезазначених Правил, відповідно до яких домофон може бути встановлений виключно в разі згоди (підпису) не менше 100 % власників чи їх уповноважених представників, або надання мешканцям коду доступу. На думку позивача, така пропозиція Регіонального представника Уповноваженого ВРУ з прав людини в Одеській області Михайлова В.М. в частині "надання мешканцям коду доступу" не ґрунтується на законі і є грубим порушенням прав мешканців, які не надали згоди на встановлення домофону, на їх вільний доступ до своєї оселі та приміщень загального користування.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 8 серпня 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати судове рішення та прийняти нове про задоволення позову у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 08.11.2018 року ОСОБА_1 звернулась до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини із заявою, зареєстрованою в Секретаріаті Уповноваженого ВРУ з прав людини за вх. №О329839.18/15, в якій просила зобов`язати Одеську міську раду в особі КП ЖКС "Вузовський" здійснити заходи по демонтажу домофонного обладнання у під`їзді квартир АДРЕСА_1 .

У вказаній заяві позивач зазначив про те, що у листопаді 2017 року мешканцями квартир АДРЕСА_1 ) вирішено встановити на двері під`їзду замок системи "Домофон". Вказане рішення прийняте з грубим порушенням чинного законодавства, без згоди позивача як співвласника багатоквартирного будинку та перешкоджає позивачу у вільному доступі до свого житла. Оскільки контроль за дотриманням законів України при користуванні приміщеннями житлових будинків покладається на балансоутримувача (управителя) будинку, а саме КП ЖКС "Вузівський", засновником якого є Одеська міська рада, але відповідальна особа у здійсненні демонтажу домофонного обладнання відмовило, заявник вимушений ставити перед Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини питання про порушення Одеською міською радою в особі КП ЖКС "Вузівський" його права на вільний доступ до власної квартири та зобов`язання вчинити певні дії на їх усунення.

Після реєстрації заяви у громадській приймальні Уповноваженого, вона передана на розгляд Департаменту моніторингу прав власності, контроль за діяльністю якого покладено на Представника Уповноваженого з дотримання соціальних та економічних прав.

Для прискорення вирішення питання вдосконалення документу, який впорядковує діяльність підприємств з надання послуг зі встановлення та обслуговування домофонів у багатоквартирних будинках м. Одеси, надані доручення Регіональному представнику Уповноваженого ВРУ з прав людини в Одеській області.

Після перевірки відповідності вимогам Законів України, міжнародного права, Правилам про встановлення та експлуатацію телекомунікаційних мереж на будинках та спорудах у м. Одесі, затверджених рішенням Одеської міської Ради №3901-УІ від 09.10.2013 року, Регіональний представник Уповноваженого ВРУ з прав людини в Одеській області Михайлов В.М., направив Одеському міському Голові Труханову Г.Л. подання від 28.02.2019 року №23.5/10-240/Д329793.19/15-202 з пропозицією внести зміни до вищезазначених Правил, відповідно до яких домофон може бути встановлений винятково в разі згоди (підпису) не менше 100% власників чи їх уповноважених представників або надання мешканцям коду доступу.

Посилаючись на те, що вказане подання містить викривлену інформацію щодо розгляду заяви та не відновлює порушені права та інтереси заявника, позивач звернувся до суду із цим позовом, в якому ставиться питання про його визнання нечинним із зобов`язанням відповідача направити звернення, яке б відповідало чинному законодавству.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що під час вирішення заяви позивача відповідач дів на виконання своїх повноважень, з метою, з якої ці повноваження надані, добросовісно, розсудливо та з дотриманням чинного законодавства і ці дії не вплинули на порушення прав та інтересів позивача, у зв`язку із чим адміністративний позов є необґрунтованим та підстави для його задоволення відсутні.

Колегія суддів висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову вважає правильними, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини" від 23.12.1997 року №776/97-ВР парламентський контроль за додержанням конституційних прав і свобод людини і громадянина та захист прав кожного на території України і в межах її юрисдикції на постійній основі здійснює Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, який у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із ст. 2 Закону України від 23.12.1997 року №776/97-ВР сферою застосування Закону є відносини, що виникають при реалізації прав і свобод людини і громадянина між громадянином України, незалежно від місця його перебування, іноземцем чи особою без громадянства, які перебувають на території України, та органами державної влади, органами місцевого самоврядування та їх посадовими і службовими особами.

Статтею 3 Закону України від 23.12.1997 року №776/97-ВР визначено, що метою парламентського контролю, який здійснює Уповноважений, є, зокрема, захист прав і свобод людини і громадянина, проголошених Конституцією України, законами України та міжнародними договорами України; запобігання порушенням прав і свобод людини і громадянина або сприяння їх поновленню; сприяння приведенню законодавства України про права і свободи людини і громадянина у відповідність з Конституцією України, міжнародними стандартами у цій галузі.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України від 23.12.1997 року №776/97-ВР для забезпечення діяльності Уповноваженого утворюється секретаріат, який є юридичною особою, має свій рахунок у банку та печатку встановленого зразка.

Згідно із ст. 13 Закону України від 23.12.1997 року №776/97-ВР Уповноважений, зокрема, має право вносити в установленому порядку пропозиції щодо вдосконалення законодавства України у сфері захисту прав і свобод людини і громадянина; направляти у відповідні органи акти реагування Уповноваженого у разі виявлення порушень прав і свобод людини і громадянина для вжиття цими органами заходів.

Частиною 1 ст. 14 Закону України від 23.12.1997 року №776/97-ВР визначений обов`язок Уповноваженого додержуватися Конституції України і законів України, інших правових актів, прав та охоронюваних законом інтересів людини і громадянина, забезпечувати виконання покладених на нього функцій та повною мірою використовувати надані йому права.

За змістом ст. 15 Закону України від 23.12.1997 року №776/97-ВР актами реагування Уповноваженого щодо порушень положень Конституції України, законів України, міжнародних договорів України стосовно прав і свобод людини і громадянина є конституційне подання Уповноваженого та подання до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та їх посадових і службових осіб.

Подання Уповноваженого - акт, який вноситься Уповноваженим до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, їх посадовим і службовим особам для вжиття відповідних заходів у місячний строк щодо усунення виявлених порушень прав і свобод людини і громадянина.

Статтею 22 Закону України від 23.12.1997 року №776/97-ВР визначено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, об`єднання громадян, підприємства, установи, організації незалежно від форми власності, посадові та службові особи, до яких звернувся Уповноважений, зобов`язані співпрацювати з ним і подавати йому необхідну допомогу, зокрема: надавати інформацію і давати пояснення стосовно фактичної і правової підстави своїх дій та рішень; розглядати пропозиції Уповноваженого щодо поліпшення їх діяльності у сфері захисту прав і свобод людини і громадянина та у місячний строк з дня одержання пропозицій надавати вмотивовану письмову відповідь на них.

Відмова органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, їх посадових і службових осіб від співпраці, а також умисне приховування або надання неправдивих даних, будь-яке незаконне втручання в діяльність Уповноваженого з метою протидії тягнуть за собою відповідальність згідно з чинним законодавством.

Водночас, статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать Закону.

Згідно із ст. 369 Цивільного кодексу України розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 Цивільного кодексу України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належить на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Частиною 2 статті 13 Цивільного кодексу України, зазначено, що при здійсненні своїх прав зобов`язана утриматись від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 6 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" від 14.05.2015 року №417-VIII співвласники мають право, зокрема, вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників; брати участь в управлінні багатоквартирним будинком особисто або через представника; інші права, визначені законом.

Реалізація співвласником своїх прав не може порушувати права інших співвласників.

Разом з цим, згідно із ч. 1 ст. 7 Закону України від 14.05.2015 року №417-VIII співвласники зобов`язані, зокрема, виконувати рішення зборів співвласників.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 11 ст. 10 Закону України від 14.05.2015 року №417-VIII співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків.

До повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про розпорядження спільним майном багатоквартирного будинку, встановлення, зміну та скасування обмежень щодо користування ним; проведення поточного і капітального ремонтів, реконструкції, реставрації, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку та визначення підрядників для виконання таких робіт; визначення переліку та розміру витрат на управління багатоквартирним будинком.

Рішення зборів співвласників є обов`язковими для всіх співвласників, включаючи тих, які набули право власності на квартиру чи нежитлове приміщення після прийняття рішення.

Колегія суддів враховує, що за цим позовом позивачем не оскаржується відповідне рішення зборів співвласників щодо управління майном багатоквартирного будинку, у тому числі, щодо встановлення на дверях під`їзду домофонного обладнання, а також рішення про затвердження правил по встановленню та експлуатації телекомунікаційних мереж на будівлях та спорудах у м. Одесі .

З огляду на те, що метою парламентського контролю, який здійснює Уповноважений, є, зокрема, захист прав громадянина, запобігання порушенням цих прав, сприяння їх поновленню, і, як показали обставини справи, відповідачем вжито заходів для вирішення порушених у зверненні позивача питань, під час розгляду справи встановлено, що позивач самостійно відмовляється від одержання засобів для входу у багатоквартирний будинок, а фактична незгода із рішенням співвласників багатоквартирного будинку та законом, що регулює спірні питання, не свідчить про автоматичне порушення прав та інтересів позивача у цій сфері.

Разом з цим, регіональні представництва Уповноваженого ВРУ з прав людини були створені у структурі Секретаріату Уповноваженого ВРУ з прав людини відповідно до Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини " для забезпечення ефективної діяльності Уповноваженого та доступності здійснення особистого прийому громадян у кожному регіоні України. Регіональне представництво у своїй діяльності керується Конституцією України, Законом України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини", міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, іншими нормативно-правовими актами України, актами Уповноваженого та керівника Секретаріату Уповноваженого ВРУ з прав людини, а також Положенням про регіональні представництва Уповноваженого ВРУ з прав людини.

Водночас, колегія суддів враховує, що під час звернення із цим позовом позивачем не ставилось питання про відсутність у відповідача повноважень на вирішення його звернення.

Відповідно до ч. 5 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Враховуючи викладене, оскільки відповідач під час вирішення спірного питання діяв у межах своїх повноважень, з метою, з якої ці повноваження надані, з дотриманням чинного законодавства, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

З огляду на наведене, оскільки судом першої інстанції повною мірою з`ясовані обставини справи, висновки суду відповідають нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до вимог ст. 316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 8 серпня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 25.10.2019 року.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

М.П. Коваль