Справа № 440/2967/19
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2019-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

21 жовтня 2019 року м. ПолтаваСправа №440/2967/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кукоби О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Пуленко М.І.,

позивача ОСОБА_1

та представника відповідача Стасівої Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:
ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі - відповідач, ГУПФ України в Полтавській області), у якому просила:

визнати дії (бездіяльність) відповідача щодо відмови у призначенні дострокової пенсії, як дружині померлого військовослужбовця, внаслідок захворювання, отриманого під час ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи неправомірними;

скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 23.07.19 №25;

зобов`язати відповідача нарахувати ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком відповідно до вимог абзацу шостого частини третьої Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та виплачувати її довічно, починаючи з 17.06.19.

Позовні вимоги обґрунтувала посиланням на те, що вона має право на призначення пенсії за віком після досягнення 50 років за наявності трудового стажу більше 20 років, як дружина військовослужбовця, який помер внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Однак, пенсійний орган відмовив у призначенні їй пенсії за віком достроково з огляду на те, що чоловік позивачки брав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС як військовозобов`язаний, а не як військовослужбовець.

2. Позиція відповідача.

Відповідач позов не визнав, у наданому до суду відзиві представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність /а.с. 74-76/. Свою позицію мотивував посиланням на те, що чоловік позивачки ОСОБА_2 у період з 22.08.83 по 13.09.88 працював у Полтавській автобазі тресту "Полтававодбуд", а до участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС залучався як військовозобов`язаний. На цій підставі, відповідач стверджував, що ОСОБА_1 не має права на призначення пенсії за віком безстроково, оскільки її чоловік не був військовослужбовцем.

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30.08.19 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за цим позовом, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 2.10.19 заяву ОСОБА_1 про зміну позовних вимог повернуто ініціатору звернення; позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 3.10.19 справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом учасників.

У судовому засіданні 21.10.19 позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечувала, наполягала на відмові у задоволенні позовних вимог.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 15.07.19 звернулась до Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області із заявою про призначення пенсії за віком. До заяви, окрім іншого, додала копії: трудової книжки, довідки військової частини НОМЕР_1 про те, що її чоловік - ОСОБА_2 , у період з 8.06.86 по 5.07.86 брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; свідоцтва про смерть чоловіка, експертного висновку Харківської міжвідомчої експертної комісії від 20.09.06 №506 про те, що смерть ОСОБА_2 настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС /а.с. 82/.

Рішенням ГУПФ України в Полтавській області від 23.07.19 №25 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком достроково на підставі пункту 4 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки її чоловік не був кадровим військовослужбовцем, а працював на підприємстві та брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС як військовозобов`язаний /а.с. 79/.

Зазначене рішення суб`єкта владних повноважень, а також дії пенсійного органу щодо відмови у призначенні пенсії за віком достроково, позивач вважає протиправними, а тому звернулась до суду з цим позовом.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина перша статті 46 Конституції України проголошує, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг урегульовано Законом України від 9.07.03 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон №1058-IV).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону №1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 10 Закону №1058-IV передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Відповідно до частини першої статті 44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

За змістом пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Пунктом 4 частини першої статті 115 Закону №1058-IV (у редакції Закону від 3.10.17 №2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій") визначено, що право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 20 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до абзаців шостого і сьомого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону, а також абзацу восьмого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

За приписами статті 10 Закону України від 28.02.91 №796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон №796-ХІІ) учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців *, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

При цьому згідно з приміткою до цієї статті до військовослужбовців, зокрема, належать військовозобов`язані, призвані на військові збори.

ОЦІНКА СУДОМ ОБСТАВИН СПРАВИ

Суд враховує, що позивач у позовній заяві, як на визначену законом підставу для призначення їй пенсії за віком достроково, помилково посилається на приписи абзацу шостого пункту 3 розділу ХV Закону №1058-IV, адже відповідне положення на момент виникнення спірних відносин виключено на підставі Закону України від 3.10.17 №2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій".

Водночас згаданим законом Закон №1058-IV доповнено статтею 115, пунктом 4 частини першої якої передбачено норму аналогічного змісту.

Відповідно до встановлених судом обставин справи відповідач переконаний, що ОСОБА_1 не має права на дострокове призначення пенсії за віком, оскільки її чоловік брав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не як кадровий військовослужбовець, а як військовозобов`язаний, призваний на навчальні збори.

Проте такі доводи пенсійного органу суперечать вищезазначеним нормам матеріального права, якими передбачено право на дострокове призначення пенсії дружинам військовослужбовців, які померли (загинули) внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

До того ж, слід зазначити, що можливість отримання пільги, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 115 Закону №1058-IV (у редакції Закону від 3.10.17 №2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій"), зокрема, для дружини, якщо вона не взяла повторний шлюб, військовослужбовця, який помер внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, законодавець не пов`язує з видом військової служби, тривалістю її проходження, військовим званням та посадою, а також часом, що сплинув після звільнення особи з військової служби.

Подібний висновок наведений у постанові Верховного Суду від 17.04.18 у справі №527/1063/17.

У цій справі судом встановлено та підтверджено наданими сторонами письмовими доказами, що ОСОБА_1 має не менше 20 років страхового стажу, а її чоловік військовослужбовець, який був призваний на спеціальні (військові) збори та помер внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач має право на призначення пенсії за віком на підставі пункту 4 частини першої статті 115 Закону №1058-IV зі зниженням пенсійного віку.

Разом з цим, суд зауважує, що позивачу 50 років виповнилось 17 червня 2014 року, тоді як із заявою про призначення пенсії за віком вона звернулась лише 15 липня 2019 року.

А відтак, виходячи з наведених вище приписів пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-IV, позивач має право на призначення пенсії за віком з дати звернення з відповідною заявою до пенсійного органу, тобто з 15.07.19, адже з дня досягнення позивачем пенсійного віку (50 років) минуло більше трьох місяців.

Стосовно доводів позивача про наявність у неї права на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника та обчислення такої пенсії з розміру, визначеного частиною третьою статті 59 Закону №796-ХІІ, суд зауважує, що зазначені обставини не є предметом цього спору, адже ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника до ГУПФ України в Полтавській області не зверталась, відповідач питання про призначення даного виду пенсії не розглядав, публічно-правовий спір між сторонами з цього приводу відсутній.

Водночас суд зауважує, що позивач вправі звернутись до ГУПФ України в Полтавській області із заявою про призначення зазначеного виду пенсії, а у разі призначення їй пенсії за віком - про переведення на пенсію у зв`язку з втратою годувальника та обчислення такої пенсії з розміру, визначеного частиною третьою статті 59 Закону №796-ХІІ.

Підсумовуючи вищевикладене, суд, керуючись приписами частини другої статті 9 та пункту 2 частини другої статті 245 КАС України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, визнати протиправним та скасувати рішення ГУПФ України в Полтавській області від 23.07.19 №25.

Дії або ж бездіяльність пенсійного органу щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком не є самостійним предметом спору, оскільки самі по собі не створюють перешкод у реалізації позивачем права на дострокове пенсійне забезпечення за віком.

Права позивача у спірних відносинах порушені рішенням ГУПФ України в Полтавській області від 23.07.19 №25 про відмову у призначенні пенсії за віком, що визнане судом протиправним та скасоване.

А тому, у задоволенні позову в частині визнання дій (бездіяльності) відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні дострокової пенсії, як дружині померлого військовослужбовця, внаслідок захворювання, отриманого під час ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, неправомірними, належить відмовити.

Поряд з цим, з метою повного та всебічного захисту прав позивача, суд, зважаючи на відсутність між сторонами спору щодо підстав призначення пенсії за віком ОСОБА_1 , окрім тих, правова оцінка яким надана судом у цій справі, вважає за необхідне зобов`язати ГУПФ України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 15 липня 2019 року.

Зважаючи на встановлені в ході розгляду справи фактичні обставини та беручи до уваги норми чинного законодавства, якими урегульовані спірні відносини суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 частково.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір загалом у розмірі 768,40 грн, що підтверджено квитанціями від 9.08.19 та від 2.10.19 /а.с. 3, 96/.

Інші судові витрати у справі відсутні.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

А відповідно до частини першої цієї статті, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог частково, судові витрати позивача зі сплати судового збору належить розподілити шляхом стягнення з ГУПФ України в Полтавській області 384,20 грн.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 132, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 23 липня 2019 року №25.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (; вул. Соборності, 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014) призначити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) пенсію за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 15 липня 2019 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (; вул. Соборності, 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) судові витрати у розмірі 384,20 грн (триста вісімдесят чотири гривні двадцять копійок).

Рішення набирає законної сили відповідно до положень статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку та строки, визначені статтями 293, 295, підпунктом 15.5 пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення складено 25 жовтня 2019 року.

Суддя О.О. Кукоба