Справа № 810/3905/15
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2019-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

24 жовтня 2019 року

Київ

справа №810/3905/15

адміністративне провадження №К/9901/28632/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргуДержавної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області
на постановуКиївського окружного адміністративного суду від 04.12.2015 (суддя: Кушнова А.О.)
та ухвалуКиївського апеляційного адміністративного суду від 07.06.2016 (колегія суддів у складі: Шидловський В.Б., Євпак В.В., Капустинський М.М.)
у справі №810/3905/15
за позовомПриватного акціонерного товариства "УВК Україна"
доДержавної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «УВК Україна» з позовом до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 16.07.2015 та № від 16.07.2015.

Позовні вимоги мотивовано безпідставністю висновків податкового органу, викладених в акті від 09.06.2015 № 189/10-13-22-05/36449095 «Про результати документальної виїзної позапланової перевірки АТ «УВК УКРАЇНА» (код за ) з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з ТОВ «Тоніс ЛТД», ТОВ «КВП Прайм» за період з 01.11.2014 по 30.11.2014». Позивач стверджує про відсутність порушення ним вимог податкового законодавства в частині заниження податкових зобов`язань з податку на прибуток та податку на додану вартість за наслідками фінансово-господарських операцій з контрагентами ТОВ «Тоніс ЛТД» та ТОВ «КВП Прайм», оскільки договірні відносини щодо поставки товарів (робіт, послуг) між ними мали реальний характер та підтверджені належним чином складеними первинними документами, які містять необхідні для цілей оподаткування відомості про зміст та обсяги спірних операцій, зокрема, договорами, податковими накладними, видатковими накладними, розрахунковими (платіжними) документами, а отримані товари (роботи, послуги) були використані в господарській діяльності АТ «УВК Україна». На думку позивача, відповідачем не наведено жодного доказу на підтвердження фіктивності (безтоварності) господарських операцій за укладеними між позивачем та контрагентами договорами. В основу висновків акту перевірки податковий орган поклав складені іншими податковими органами документи та посилається на податкову інформацію щодо контрагентів Товариства, в якій зазначено про відсутність контрагента за місцезнаходженням або про відсутність можливості підтвердити реальність господарських відносин контрагента з платниками.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 04.12.2015, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.06.2016, адміністративний позов задоволено повністю.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з необґрунтованості доводів податкового органу про порушення позивачем податкового законодавства при проведенні господарських операцій з контрагентами, які не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

Не погоджуючись з судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки вважає, що судові рішення були ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, а обставини, що мають значення для вирішення справи, судами з`ясовані неповно.

Заперечення або відзив на касаційну скаргу не надходили, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про обґрунтованість позовних вимог та дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що Державною податковою інспекцією у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області у період з 26.05.2015 по 02.06.2015 на підставі наказу від 26.05.2015 № 469 та направлення на проведення перевірки від 26.05.2015 року № 579 проведено документальну виїзну позапланову перевірку АТ «УВК Україна» з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з ТОВ «Тоніс ЛТД», ТОВ «КВП Прайм» за період з 01.11.2014 року по 30.11.2014 року. Результати перевірки оформлені актом від 09.06.2015 № 189/10-13-22-05/36449095.

У висновках акта перевірки відповідачем встановлені порушення:

- п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.2 ст.200 Податкового кодексу України, що призвело до заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету (р. 25 Декларації) на загальну суму 466 711,00 грн., у т.ч. за листопад 2014 року на суму 466 711 грн.;

- пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п. 138.1, пп. 138.5.1 п. 138.5 ст. 138 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 420 040 грн., в т.ч. по періодах: рік 2014 на суму 420 040 грн.

На підставі акта перевірки № 189/10-13-22-05/36449095 від 09.06.2015 ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

- № від 16.07.2015 форми «Р» про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток на суму 630 060,00 грн., в т.ч. за основним платежем на суму 420 040,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 210 020,00 грн.;

- № від 16.07.2015 форми «Р» про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 700 066,00 грн., в т.ч. за основним платежем на суму 466 711,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 233 355,00 грн.

Судами попередніх інстанцій також встановлено та підтверджується матеріалами справи, що реальність господарських операцій позивача з ТОВ «Тоніс ЛТД» при виконанні договорів про надання послуг № У-0311 від 03.11.2014 та № ПР-0311 від 03.11.2014, предметом яких є послуги по комплектації наборів; - переупаковка наборів; - послуги по стікеруванню товарів та виконання вантажно-розвантажувальних робіт; з ТОВ «КВП Прайм» при виконанні договору поставки № ТМЦ-0508 від 05.08.2014, предметом якого є придбання термоусадочної плівки ПВХ h200-15-750, підтверджується первинними документами податкового обліку, які характерні для такого роду господарських взаємовідносин та обов`язковість ведення яких передбачена нормами законодавства України, а саме: актами здачі-прийняття робіт (надання послуг), податковими накладними, платіжними дорученнями, оборотно-сальдовою відомістю по рахунку №631, видатковою накладною.

Відповідно до приписів підпункту «а» пункту 198.1 та пунктів 198.2, 198.3 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За вимогами пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Приписами пункту 135.2 статті 135 та пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України встановлено, що як доходи, так і витрати, визначаються на підставі первинних документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Проведення господарських операцій суб`єкта господарювання, за змістом статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підтверджується первинними документами, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік. Згідно частини 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» на даних бухгалтерського обліку базується фінансова, податкова, статистична та інша звітність. Таким чином первинні документи по відображенню господарчих операцій є основою для податкового обліку.

Зважаючи на вимоги вищенаведених норм попередні судові інстанції, вирішуючи спір по суті, дійшли правильного висновку, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту та складу витрат наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів, робіт та послуг з метою їх використання у власній господарській діяльності, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами, які містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Судами були досліджені всі первинні документи та встановлено дотримання позивачем спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум, віднесених до податкового кредиту та складу витрат на підставі податкових накладних, виданих контрагентами.

Водночас, судами правильно взято до уваги, що в обґрунтування донарахування податку на додану вартість та податку на прибуток відповідачем не наведено обставин, які б вказували на безтоварність операцій. Висновки відповідача ґрунтуються на податковій інформації стосовно контрагентів позивача, а не на аналізі суті та наслідків господарських операцій, які мали місце у перевіряємому періоді, що, в свою чергу, не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних операцій за умови наявності первинних документів, які спростовують такі доводи.

Враховуючи вищенаведене, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, не спростованими доводами касаційної скарги, про наявність законних підстав для задоволення позову.

Суд касаційної інстанції визнає, що суди попередніх інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до частини третьої статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 341, 343, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 04.12.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 07.06.2016 - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко

І.А. Васильєва

С.С. Пасічник ,

Судді Верховного Суду