Справа № 140/1504/19
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2019-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/8559/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Іщук Л.П., Обрізка І.М.,

з участю секретаря судових засідань Гром І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04 липня 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСП ТРЕЙД» до Головного управління ДФС у Волинській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

суддя(і) у І інстанції Сорока Ю.Ю.,

час ухвалення рішення 13 год 09 хв,

місце ухвалення рішення м. Луцьк,

дата складення повного тексту рішення 09 липня 2019 року,

ВСТАНОВИВ :

У травні 2019 року Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСП ТРЕЙД» (далі - ТОВ «ОСП ТРЕЙД») звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення (далі - ППР) Головного управління ДФС у Волинській області (далі - ГУ ДФС) від 04 лютого 2019 року:

№ , яким позивачу зменшено бюджетне відшкодування податку на додану вартість (далі - ПДВ) за жовтень 2018 року на суму 316573,33 грн та донараховано штрафні (фінансові) санкції у сумі 79143,33 грн;

№ , яким позивачу зменшено бюджетне відшкодування з ПДВ за серпень 2018 року на суму 189451,67 грн та донараховано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 47362,92 грн;

№ 000251202, яким зменшено розмір податкового кредиту, від`ємного значення за жовтень, листопад 2018 року, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періодів, на 167665,00 грн.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 04 липня 2019 року у справі № 140/1504/19 позов було задоволено. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що у ході розгляду справи відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б ставили під сумнів реальність здійснених позивачем спірних господарських операцій, свідчили б про невідповідність цих операцій дійсному економічному змісту, або засвідчили б наявність інших обставин, що підтверджують недобросовісність позивача, як платника податків, та виключають право на формування податкового кредиту.

У апеляційній скарзі ГУ ДФС просить зазначене судове рішення скасувати та прийняти нове про відмову у задоволенні позову ТОВ «ОСП ТРЕЙД».

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що під час проведеної ГУ ДФС документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ОСП ТРЕЙД» з питань правомірності формування від`ємного значення з ПДВ за серпень - листопад 2018 року та декларування сум бюджетного відшкодування ПДВ, заявлених на рахунок платника у банку за жовтень-листопад 2018 року (акт від 09 січня 2019 року №197/03-20-12-02/41576117) на підставі аналізу інформації з ЄРПН та ІС «Податковий блок» було встановлено, що постачальниками позивача у період серпень-жовтень 2018 року були ТОВ «ВАЛ-СОЯ», ТОВ «КОМПАНІ-ГРУП», ТОВ «АГРО-ОПТ», ТОВ «БІЗНЕС АГРО-ТРАНС», які не є виробниками чи імпортерами реалізованих товарів, а відсутність реального (законного) джерела походження ідентифікованого товару унеможливлює його рух за ланцюгами всіх платників податків, які брали участь у здійсненні взаємопов`язаних нереальних господарських операцій, зокрема, до ТОВ «ОСП ТРЕЙД».

За результатами аналізу Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - ЄДРС) було встановлено, що ТОВ «Вал-Соя» є безпосереднім учасником «конвертаційного центру», який надає послуги з мінімізації податкових зобов`язань та має відношення до кримінальних проваджень № 000084, № 0000040, № 0000104, № 0000038.

Згідно з наданою інформацією Управлінням інформаційно-аналітичної підтримки ТУ Національної поліції у Волинській області в інформаційній системі відеофіксації номерних знаків «ВІДЕОКОНТРОЛЬ-Рубіж» не зафіксовано рух автомобілів, зазначених у товарно-транспортних накладних (далі - ТТН), як по даному маршруту так і по інших автомобільних шляхах України.

Відповідно до даних ІС «Податковий блок» в поданих звітах за формою 1-ДФ ФОП ОСОБА_1 за ІІ-ІІІ кв. 2018 року по водію ОСОБА_2 відсутні будь-які виплати. По водію ОСОБА_3 у ІІІ кв. 2018 року відповідно до поданого звіту за формою 1-ДФ нараховано дохід у розмірі 6938,32 гривень.

За даними ІС «Податковий блок» у поданому ТОВ «ОСП ТРЕЙД» податковому розрахунку сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманих з них податках за ІІІ кв. 2018 року (реєстраційний № НОМЕР_1 від 17 жовтня 2018 року) відсутня інформація про перераховані та виплачені доходи по 157 ознаці ФОП ОСОБА_1 .

Відповідно до проведеного аналізу встановлено, що ряд ТТН мають ознаки дефектних документів, так як оформлені неналежним чином.

За даними інформаційної бази НАІС ДДАІ МВС України власником транспортного засобу марки Volvo номерний знак НОМЕР_2 є ОСОБА_1 В інформаційній базі відсутня реєстрація транспортного засобу марки ДАФ номерний знак НОМЕР_3 .

Відтак, на думку апелянта, відображення позивачем у своєму податковому обліку наслідків господарських операцій із такими контрагентами є безпідставним, а висновки контролюючого органу, що стали підставою для прийняття оспорюваних ППР, є обґрунтованими.

У відзиві на апеляційну скаргу ГУ ДФС позивач просив залишити оскаржуване судове рішення без змін, а вимоги апелянта - без задоволення. На полягає на тому, що висновки податкового органу побудовані на припущеннях, які повністю спростовуються наявними у справі доказами.

Представник ГУ ДФС у судовому засіданні апеляційного суду підтримав вимоги, викладені у апеляційній скарзі. Просив скасувати рішення суду першої інстанції та у задоволенні позову ТОВ «ОСП ТРЕЙД» відмовити.

Представники ТОВ «ОСП ТРЕЙД» у ході апеляційного розгляду заперечили обґрунтованість вимог апелянта, просили залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу ГУ ДФС - без задоволення з мотивів, наведених у відзиві на апеляційну скаргу.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як безспірно встановлено судом першої інстанції, ГУ ДФС була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «ОСП ТРЕЙД» з питань правомірності формування від`ємного значення з ПДВ за серпень-листопад 2018 року та декларування сум бюджетного відшкодування ПДВ, заявлених на рахунок платника у банку за жовтень-листопад 2018 року, за результатами якої складений акт перевірки від 09 січня 2019 року № 197/03-20-12-02/41576117.

Під час перевірки відповідач дійшов висновку про порушення ТОВ ОСП ТРЕЙД пунктів 198.1., 198.3., 198.6. статті 198, пункту 201.10. статті 201 Податкового кодексу України (далі - ПК), внаслідок чого було завищено суму бюджетного відшкодування з ПДВ на поточний рахунок платника податку за серпень 2018 року на 189451,67 грн та за жовтень 2018 року на 316573, 33 грн.

Окрім того, на думку контролюючого органу, у порушення вказаних приписів ПК ТОВ «ОСП ТРЕЙД» було завищено суму податкового кредиту та від`ємного значення за жовтень 2018 року, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за листопад 2018 року у розмірі 167665 грн.

На підставі таких висновків ГУ ДФС 04 лютого 2019 року винесло оспорювані ППР № , № та № 000251202.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

На переконання апеляційного суду, суть даного публічно-правового спору зводиться до перевірки обґрунтованості висновків ГУ ДФС щодо нереальності (безтоварності) господарських операцій ТОВ «ОСП ТРЕЙД» із контрагентами ТОВ «ВАЛ-СОЯ», ТОВ «КОМПАНІ-ГРУП», ТОВ «АГРО-ОПТ», ТОВ «БІЗНЕС АГРО-ТРАНС» у період серпень - жовтень 2018 року.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами та вимоги до таких документів передбачено приписами пункту 1.2 статті 1, пунктів 2.1, 2.4, 2.15, 2.16 статті 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 № 88, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за № 168/704, статтями 2, 3, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно із пунктом 44.2 статті 44 ПК для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК передбачено, що об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Таким чином, формування витрат для визначення фінансового результату до оподаткування за звітний податковий період здійснюється виходячи з національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Водночас згідно із пунктом 198.1 статті 198 ПК право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 ПК датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відтак, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Таким чином, витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Як слідує з матеріалів справи, у період серпень - жовтень 2018 року ТОВ «ОСП ТРЕЙД» здійснювало придбання соєвої олії у ТОВ «ВАЛ-СОЯ», ТОВ «КОМПАНІ-ГРУП», ТОВ «АГРО-ОПТ», ТОВ «БІЗНЕС АГРО-ТРАНС».

На підтвердження реальності господарських операцій із ТОВ «ВАЛ-СОЯ» позивачем надано:

договір поставки № 2008-18 від 20 серпня 2018 року;

видаткові накладні № 8 від 22 серпня 2018 року на загальну суму 523710,00 грн (у т.ч. ПДВ 87285,00 грн), № 10 від 27 серпня 2018 року на загальну суму 483000,00 грн (у т.ч. ПДВ 80500,00 грн), № 14 від 05 вересня 2018 року на загальну суму 525840,00 грн (у т.ч. ПДВ 87640,00 грн), № 17 від 12 вересня 2018 року на загальну суму 534660,00 грн (у т.ч. ПДВ 89110,00 грн), а також відповідні податкові накладні, рахунки-фактури та оборотно-сальдові відомості по рахунку 92.

На підтвердження факту транспортування товару надано ТТН (а.с. 148, 152, 156, 161 т.1).

Розрахунок за товар проведено у безготівковій формі на підставі наявних у матеріалах справи платіжних доручень (а.с.233-235, 238 зворот, 239-240 т.1).

На підтвердження реальності господарських операцій із ТОВ «БІЗНЕС АГРО-ТРАНС» позивачем надано:

договір купівлі-продажу № 25/10-18 від 25 жовтня 2018 року;

видаткову накладну № 67 від 25 жовтня 2018 року на загальну суму 518296,10 грн (у т.ч. ПДВ 86382,68 грн., а також відповідні податкову накладну, рахунок-фактуру, оборотно-сальдові відомості по рахунку 92 (а.с.134-135, 137, 242-247 т.1).

На підтвердження факту транспортування товару надано ТТН (а.с.136 т.1).

Розрахунок за товар проведено у безготівковій формі на підставі платіжного доручення (а.с.236 зворот т. 1).

На підтвердження реальності господарських операцій із ТОВ «АГРО-ОПТ» позивачем надано:

договір поставки № 2910/1-18 від 29 жовтня 2018 року;

видаткову накладну № 14 від 29 жовтня 2018 року на загальну суму 487692,00 грн (у т.ч. ПДВ 81282,00 грн), а також відповідну податкову накладну, рахунок-фактуру, оборотно-сальдові відомості по рахунку 92 (а.с.140, 142, 242-247 т.1).

На підтвердження факту транспортування товару надано ТТН (а.с.141 т.1).

Розрахунок за товар проведено у безготівковій формі на підставі платіжного доручення (а.с.238 т.1).

На підтвердження реальності господарських операцій із ТОВ «КОМПАНІ-ГРУП» позивачем надано:

договір поставки № 3108-18 від 31 серпня 2018 року;

видаткові накладні № 6 від 05 вересня 2018 року на загальну суму 483000,00 грн (у т.ч. ПДВ 80500,00 грн), № 18 від 12 вересня 2018 року на загальну суму 485940,00 грн (у т.ч. ПДВ 80990,00 грн), а також відповідні податкові накладні, рахунки-фактури, оборотно-сальдові відомості по рахунку 92. (а.с.165-166, 168-169, 171, 242-247 т.1).

На підтвердження факту транспортування товару надано ТТН (а.с.167, 170 т.1).

Розрахунок за товар проводився у безготівковій формі на підставі платіжних доручень (а.с.236, 237, 241 т.1).

Вказані витрати по придбанню товару у контрагентів ТОВ «ВАЛ-СОЯ», ТОВ «КОМПАНІ-ГРУП», ТОВ «АГРО-ОПТ», ТОВ «БІЗНЕС АГРО-ТРАНС» були відображені ТОВ «ОСП ТРЕЙД» у податковому обліку товариства.

У подальшому придбаний ТОВ «ОСП ТРЕЙД» товар (олія соєва) був реалізований, зокрема, HUB AGROL Sp. Z o.o. (Польща) та "ZIMTREX" Sp. Z o.o. (Польща), що не заперечується ГУ ДФС.

Апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції у тому, що зазначені первинні документи, надані ТОВ «ОСП ТРЕЙД» під час перевірки, містять відомості, пов`язані із рухом активів позивача та виконанням зобов`язань за вказаними господарськими операціями, а отже свідчать про наявність у позивача права на віднесення до складу витрат, пов`язаних із господарською діяльністю, у декларації з податку на прибуток сум по взаємовідносинах з ТОВ «ВАЛ-СОЯ», ТОВ «КОМПАНІ-ГРУП», ТОВ «АГРО-ОПТ», ТОВ «БІЗНЕС АГРО-ТРАНС», а також формування податкового кредиту у податкових деклараціях з ПДВп періоду, що підлягав перевірці.

Суттєвих зауважень до оформлення первинних документів, оформлених за спірними господарськими операціями, які б ставили під сумнів їх реальність чи не давали можливості з`ясувати їх суть податковим органом не наведено. Окремі недоліки в оформленні первинних документів, а також наявність або відсутність окремих документів, на думку апеляційного суду, не є підставою для висновків про нереальність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.

Окрім того, слід погодитися із судом першої інстанції у тому, що з урахуванням приписів пунктів 36.1., 36.5. статті 36, пункту 38.1. статті 38, пункту 44.1. статті 44, пункту 47.1. статті 47, пункту 49.2. статті 49 ПК обчислення, декларування та/або сплата суми податку та збору є персональним податковим обов`язком кожного окремого платника податків, який і несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку.

Тобто, платник податку несе самостійну відповідальність за порушення ним правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватись на третіх осіб, в тому числі і на його контрагентів. Таким чином, формування суб`єктом господарювання податкового кредиту не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами, а пов`язане з призначенням придбаних товарів (послуг) для використання у господарській діяльності та наявності податкової накладної (накладних).

Законодавство України, не ставить в залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб`єктом господарювання. Якщо контрагент не виконав свого зобов`язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальності та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування ПДВ, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

При цьому суд першої інстанції доречно врахував на підставі положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» правові позиції Європейського суду з прав людини, викладені у рішеннях від 22 січня 2009 року у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії», від 09 січня 2007 року у справі «Інтерсплав проти України» щодо індивідуалізації відповідальності за порушення вимог закону.

Одночасно апеляційний суд вважає за можливе врахувати позицію Європейського суду з прав людини, яку він висловив у справі «Федорченко та Лозенко проти України» (заява № 387/03, 20 вересня 2012 року, п.53), відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом», тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Окрім того, припускаючи, що певні товарно-матеріальні цінності за спірний період були придбані ТОВ «ОСП ТРЕЙД» в необлікованому порядку, відповідач не вказав якими саме суб`єктами господарювання здійснено таке постачання товарів, якими ідентичними по кількості, сумі і характеристиці бухгалтерськими документами із іншими постачальниками сформовано податковий облік позивача на спірну суму податкового кредиту з ПДВ і обліковано витрати.

Оцінюючи доводи скаржника у частині відсутності у системі відеофіксації номерних знаків «ВІДЕОКОНТРОЛЬ-Рубіж» номерних знаків автотранспортних засобів, якими здійснювалася доставка товару від контрагентів позивача, апеляційний суд погоджується із запереченнями позивача, який звертає увагу на те, що дана система наразі не функціонує і не функціонувала станом на момент здійснення операцій позивача, оскільки у відповідності до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 13 червня 2018 року № 497 «Про затвердження Інструкції з формування та ведення інформаційної підсистеми «Гарпун» інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» було визнано таким, що втратив чинність, наказ Міністерства внутрішніх справ України від 23 листопада 2012 року № 1080/ДСК «Про затвердження Інструкції з використання автоматизованої інформаційно-пошукової системи відеофіксації номерних знаків транспортних засобів «ВІДЕОКОНТРОЛЬ-Рубіж», зареєстрований у Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за № 2107/22419. Окрім того, наказ Міністерства внутрішніх справ України від 29 грудня 2011 року № 975 «Про введення в експлуатацію системи відеофіксації номерних знаків транспортних засобів «ВІДЕОКОНТРОЛЬ-Рубіж», яким уведено в експлуатацію цю автоматизовану інформаційно-пошукову систему та затверджено Методичні рекомендації щодо роботи з автоматизованою інформаційно-пошуковою системою відеофіксації транспортних засобів з розпізнаванням номерних знаків та перевіркою їх за розшуковими реєстрами «ВІДЕОКОНТРОЛЬ-Рубіж», у Міністерстві юстиції України не зареєстровано.

На підтвердження державної реєстрації та належності ОСОБА_1 автомобіля марки DAF НОМЕР_3 позивачем надано реєстраційну картку АМТ, отриману в ТСЦ УМВС у Волинській області 13 лютого 2019 року.

Одночасно апеляційний суд погоджується із доводами позивача про те, що відсутність у контрагентів позивача необхідної для ведення господарської діяльності кількості працівників, технічних, транспортних, інших виробничих ресурсів, відсутність за юридичною адресою на момент звірки не свідчить про безтоварність угод поставки з позивачем. Ні в межах перевірки позивача, ні в межах розгляду даної справи в суді відповідачем не досліджено можливість залучення постачальниками позивача матеріально- технічних, майнових, трудових та виробничих ресурсів шляхом укладення цивільно-правових угод або іншій не забороненій законом формі у період поставок товарно-матеріальних цінностей.

Також, такі обставини як відсутність у контрагента трудових ресурсів, відсутність працівників, відсутність майна у власності не можуть спростовувати фактичне виконання операції, оскільки специфіка підприємницької діяльності полягає у тому, що підприємство не завжди має мати у власності задекларовані значну кількість працівників, наявність основних засобів та транспорт для виконання взятих на себе зобов`язань, звичаями ділового обороту визначені й інші можливості залучення ресурсів для поставки товарів/робіт/послуг, як от на підставі цивільно-правових договорів.

Одночасно апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції у тому, що сам факт порушення кримінальної справи не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та його контрагентами.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти, можливо, і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.

Таким чином, такі доводи скаржника носять характер припущень, оскільки початок досудового розслідування не є підставою для прийняття контролюючим органами висновків про фіктивність даного суб`єкта господарської діяльності, оскільки такі факти згідно із частиною 6 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України підтверджується лише вироком суду в кримінальній справі.

Окрім того, апеляційний суд застосовує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява N 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява N 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява N 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58), відповідно до якої принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства немає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04 липня 2019 року у справі № 140/1504/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко
Постанова у повному обсязі складена 25 жовтня 2019 року.