Справа № 520/6080/19
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2019-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2019 р. Справа № 520/6080/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.07.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Сагайдак В.В., м. Харків, по справі № 520/6080/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, далі - відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо зупинення нарахування та виплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсії за віком;

- зобов`язати Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова поновити нарахування пенсії з березня 2016 року та здійснити виплату ОСОБА_1 усієї суми пенсії за віком з березня 2016 року по липень 2019 року включно;

- допустити до негайного виконання рішення суду щодо зобов`язання перерахування та виплати всієї суми як пенсії за віком;

- зобов`язати Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова протягом тридцяти днів з моменту ухвалення рішення у справі подати до суду звіт про виконання його рішення.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду України від 18.07.2019 року зазначений позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо зупинення нарахування та виплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсії за віком з березня 2016 р.

Зобов`язано Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова поновити нарахування пенсії з березня 2016 року та здійснити виплату ОСОБА_1 усієї суми пенсії за віком з березня 2016 року по липень 2019 року включно.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині присудження ОСОБА_1 виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням, в частині відмови в задоволенні позову, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції змінити абзац 3 резолютивної частини рішення Харківського окружного адміністративного суду України від 18.07.2019 року по справі №520/6080/19, та викласти його в наступній редакції: зобов`язати Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова поновити нарахування та виплату пенсії з березня 2016 року, а також здійснити виплату ОСОБА_1 усієї суми пенсійної заборгованості за період з березня 2016 року по липень 2019 року включно та змінити в частині встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова протягом тридцяти днів подати до суду звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, позивач зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано вийшов за межі позовних вимог змінивши спосіб захисту прав позивача, при цьому не навівши мотивів та підстав такої зміни. Вказує, що обраний судом спосіб захисту є неефективним, а поновлення його порушеного права на пенсію стане ілюзорним, що призведе до повторного звернення до суду. Також зазначає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю.

Заперечуючи проти доводів і вимог апеляційної скарги, відповідачем подано відзив в якому просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 23.10.2019 року клопотання відповідача про заміну відповідача правонаступником задоволено, замінено Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова на правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що з 01.08.2014 позивач перебував на обліку та отримував пенсію за віком згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції з м. Ровеньки, сел. Ясенівське, Луганської області, на підставі довідки № від 14.01.2015, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради, в якій зазначене фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 .

З березня 2016 р. виплата пенсії припинена, у зв`язку з чим, ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою.

Листом до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова від 22.05.2019 р. позивача було повідомлено, що пунктом 11 постанови передбачено обмін інформацією уповноваженими органами та органами Пенсійного фонду України. Після проведеного обміну інформації з органами праці та соціальна захисту населення по звірці з Єдиною інформаційною базою даних внутрішньо переміщених осіб, ОСОБА_2 , як особі яка фактично не мешкає в м. Харкові за вищезазначеною адресою, з 01.03.2016 виплата пенсії була призупинена (а.с.9).

Не погоджуючись з вказаними діями, позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з протиправної бездіяльності відповідача щодо зупинення нарахування та виплати пенсії та наявності підстав для зобов`язання відповідача поновити нарахування пенсії з березня 2016 року та здійснити виплату ОСОБА_1 усієї суми пенсії за віком з березня 2016 року по липень 2019 року включно.

Відмовляючи у встановлення судового контролю, суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем обставин можливості ухилення відповідачем від виконання судового рішення.

Колегія суддів, погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Так, позивач в апеляційній скарзі вказує, що позовна заява містить вимогу: зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату щомісячної пенсії з 2016 року; зобов`язати здійснити виплату пенсійної заборгованості за вказаний період, при цьому, суд першої інстанції при ухваленні рішення необґрунтовано вийшов за межі позовних вимог змінивши спосіб захисту прав позивача, шляхом зобов`язання Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова поновити нарахування пенсії з березня 2016 року та здійснити виплату ОСОБА_1 усієї суми пенсії за віком з березня 2016 року по липень 2019 року включно.

Між тим, зі змісту позовної заяви, колегією суддів встановлено, що позивачем було заявлено такі позовні вимоги:

- визнати протиправною бездіяльність Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо зупинення нарахування та виплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсії за віком;

- зобов`язати Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова поновити нарахування пенсії з березня 2016 року та здійснити виплату ОСОБА_1 усієї суми пенсії за віком з березня 2016 року по липень 2019 року включно;

- допустити до негайного виконання рішення суду щодо зобов`язання перерахування та виплати всієї суми як пенсії за віком;

- зобов`язати Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова протягом тридцяти днів з моменту ухвалення рішення у справі подати до суду звіт про виконання його рішення.

Отже, позов містив вимоги щодо зобов`язання відповідача поновити нарахування пенсії з березня 2016 року та здійснити виплату.

При цьому, вимогу щодо зобов`язання відповідача поновити нарахування та виплату пенсії з березня 2016 року заявлені не були.

Згідно резолютивної частини рішення суд першої інстанції, задовольняючи частково позов визнав протиправною бездіяльність Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо зупинення нарахування та виплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсії за віком з березня 2016 р; зобов`язав Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова поновити нарахування пенсії з березня 2016 року та здійснити виплату ОСОБА_1 усієї суми пенсії за віком з березня 2016 року по липень 2019 року включно та допустив негайне виконання рішення суду в частині присудження ОСОБА_1 виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції не виходив за межі позовних вимог та задовольнив позовні вимоги в частині зобов`язання Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова поновити нарахування пенсії з березня 2016 року та здійснити виплату в повному обсязі у відповідності до змісту позовних вимог, викладених у позові. Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність доводів апеляційної скарги щодо виходу судом першої інстанції за межі позовних вимог.

Щодо доводів апеляційної скарги позивача про встановлення судового контролю за виконання рішення суб`єктом владних повноважень, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно із ч. 4 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею ст. 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, з вказаного вище слідує, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи.

Відповідно до ч. 6 статті 245 КАС України, у випадках, визначених у частинах 3 - 5 цієї статті, суд може визначити відповідачу - суб`єкту владних повноважень розумний строк виконання рішення суду.

Порядок встановлення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах визначено статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України, за приписами частини 1 якої суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Вказаною нормою КАС України встановлено право, а не обов`язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

При цьому, встановлення вказаного заходу судового контролю є доцільним виключно у випадку, коли наявні достатні та об`єктивні підстави вважати, що суб`єкт владних повноважень буде ухилятись від виконання судового рішення.

В даному випадку, необхідність зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення позивач обґрунтовує виключно власними припущеннями, без надання доказів, разом з тим, колегією суддів не встановлено наявності обставин, які б вказували на можливе ухилення відповідача від виконання судового рішення, тому суд не вбачає підстав для застосування положень ч. 1 ст. 382 КАС України.

На підставі наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для встановлення судового контролю.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції, в частині відмови в задоволенні позову, відповідає вимогам ч.ч. 1-4 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому відсутні підстави для його скасування в цій частині та задоволення апеляційних вимог відповідача у справі.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що при прийнятті рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.08.2019 року по справі №520/6070/19, в частині відмови в задоволенні позовних вимог, суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 30.08.2019 року відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору до ухвалення рішення у справі. На підставі ст. 139 КАС України суд вважає необхідним стягнути з позивача судовий збір у сумі 1152,60 грн до спеціального фонду Державного бюджету України за місцем розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.07.2019 по справі №520/6080/19 - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Державного бюджету України (отримувач УДКСУ в Основ`янському районі м. Харкова, код отримувача (ЄДРПОУ) 37999628, банк: Казначейство України (ЕАП), код банку (МФО) 899998, номер рахунку - 1004, код класифікації доходів бюджету - 22030101, найменування коду класифікації доходів бюджету - Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050), наявність відомчої ознаки - "81" Апеляційні адміністративні суди) судовий збір в розмірі 1152, 60 грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) О.М. Мінаєва А.О. Бегунц