Справа № 160/8949/19
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2019-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 жовтня 2019 року Справа № 160/8949/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЗлатіна Станіслава Вікторовича
за участі секретаря судового засіданняПіскун Я.В.
представника позивача представника відповідача Коваленко О.В. Кекуатова Н.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю " АМТ ТРЕЙД" до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби про скасування рішення
Позивач звернувся з позовом до суду, у якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Дніпропетровської митниці ДФС від 27.06.2019 року № UA110000/2019/400050/2.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач без відповідних правових підстав відмовив у визначенні митної вартості товарів за основним методом за ціною договору, оскільки надані позивачем документи не містили розбіжностей та ознак підробки, містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Позивач вказує на те, що товар імпортований декількома партіями за цінами, які узгоджені сторонами у специфікаціях № 2018-1А2 від 23.01.2018 року, № 2018-3С від 06.06.2019 року, № 2018-3А від 03.05.2018 року і розміщений на зберіганні у режимі митного ліцензійного складу. У період зберігання товару на митному складі сторонами зовнішньоекономічного контракту прийнято рішення про зміну ціни на деякі товару, у зв`язку з чим укладено додаткові угоди: додатковою угодою № 4 від 01.03.2019 року сторони внесли зміни до специфікації № 2018-3А від 03.05.2018 року і на підставі додаткової угоди продавець товару надав коригуючий (покриваючий) інвойс від 04.03.2019 року № MQ2018-3A-1. І вже за новими цінами товару декларувався митному органу. Специфікація, інвойс, на підставі яких товар ввозився на територію України, а також додаткова угода про зміну ціни та умов оплати, покриваючий інвойс надані в ході декларування. Позивач наголошує, що зміна сторонами ціни на поставлені товари та зміна умов оплати не суперечать чинному законодавству України. Аналіз специфікації № 2018-1А2 та у комерційній пропозиції від 08.01.2018 року дозволяє зробити висновок про відсутність розбіжностей щодо ціни товарів у цих документах. Виключний перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження митної вартості товарів, наведено у статті 53 МК України, і серед цього переліку відсутні документи щодо якості товару. У ході декларування товару до митниці надано технічні характеристики поставленого товару, його розпізнавальні особливості, які дозволяють ідентифікувати задекларований товару, що підтверджується відомостями у графі 31 митної декларації. Не надання позивачем митної декларації країни відправлення також не може бути підставою для невизнання заявленої митної вартості товарів, оскільки така (вартість) повністю підтверджується поданими позивачем при проходженні митних формальностей первинними документами, а надання такої митної декларації не є обов`язковим за вказаних обставин підтвердження митної вартості товару. Умови поставки товару CFR Одеса. При таких умовах поставки складовими митної вартості є тільки інвойсна ціна товару, оскільки вартість транспортних витрат до міста Одеса включено у вартість товару.
Ухвалою суду від 16.09.2019 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляду справи за правилами загального позовного провадження.
У матеріалах справи міститься відзив відповідача на позовну заяву, якому останній просить суд відмовити у задоволенні позову з наступних підстав. Оцінювана партія товару імпортована позивачем на підставі зовнішньоекономічного контракту від 23.01.2018 року № MQ/6, у відповідності до умов якого позивач купує товар в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у специфікації, яка є невід`ємною частиною контракту. Надані до митного оформлення додаткові угоди до контракту від 23.01.2018 року № MQ/6, а також комерційні рахунки містять різні ціни на одні і ті ж моделі мотоблоків; жодних пояснень та документальних підтверджень позивачем не надано. Числові значення вартості товарів згідно комерційного рахунку № MQ2018-3А від 27.07.2018 року, на якому наявні відмітки прикордонних митниць, не відповідають цінами, узгодженим сторонами у додатковій угоді до контракту на оцінювану партію товару. Надана комерційна пропозиція на січень 2018 року не відповідає узгодженим сторонами цінам за кожну позицію товару у специфікації № 2018-1А2 від 23.01.2018 року. Враховуючи відстрочення платежу на 180 днів, заявлений рівень вартості не обчислюється як ціна, що фактично сплачена. Позивачем не надано документів, які б підтверджували якість товару. Позивачем не надано митну декларацію країни відправлення. Відповідачем для визначення ціни товару використано резервний метод.
Ухвалою суду від 30 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги.
Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог з підстав, які наведено у відзиві на позовну заяву.
Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові доказі наявні у матеріалах справи, встановив наступне.
23.01.2018 року між позивачем та компанією CHONGOING MEIQI INDUSTRY CO, LTD, (Китай) укладено контракт № MQ/6, у відповідності до умов якого CHONGOING MEIQI INDUSTRY CO, LTD, (Китай) зобов`язався поставити товар, а позивач зобов`язався його оплатити.
Партії товару мотоблоки, відповідно до зовнішньоекономічного контракту від 23.01.2018 року № MQ/6, додатків (специфікацій до нього від 23.01.2018 року № 2018-1А2, від 03.05.2018 року № 2018-3А, від 23.01.2018 року, від 06.06.2018 року № 2018-3С поставлялись на умовах поставки CFR Одеса.
25.06.2018 року між позивач та ТОВ «Завод промышленных изделий «Днепровский» укладено договір зберігання на митному складі, у відповідності до умов якого імпортований товар позивача був розміщений на митному складі.
З метою здійснення митного оформлення ввезених в режимі імпорту товарів, в порядку визначеному п.7.2 Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року № 651, позивачем задекларовано частину товарів з кожної партії поставленого товару:
Митна вартість позивачем визначена за основним методом за ціною контракту.
На підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товарів та обрано методу його визначення позивач разом із митною декларацією подав митному органу документи:
- зовнішньоекономічний контракт від 23.01.2018 року № MQ/6;
- додаткові угоди № 3 від 24.12.2018 року, № 4 від 01.03.2019 року, № 5 від 12.04.2019 року;
- додатки (специфікації) до зовнішньоекономічного контракту від 23.01.2018 року № 2018-1А2, від 06.06.2018 року № 2018-3С, від 03.05.2018 року № 2018-3А;
- рахунки фактури (інвойси) від 13.04.2018 року № MQ2018-1А2, від 27.08.2018 року № MQ2018-3С, від 27.07.2018 року № MQ2018-3А;
- покриваючий інвойс № MQ2018-3А-1 від 04.03.2019 року;
- пакувальні листи від 13.04.2018 року, від 27.08.2018 року, від 27.07.2018 року;
- прайс-листи та комерційні пропозиції виробника товару від 08.01.2018 року, від 25.04.2018 року, від 21.05.2018 року;
- висновки експерта щодо ринкової вартості товарів № ГО-916/1, № ГО-916/2 № ГО-916/4 від 16.04.2019 року;
- лист роз`яснення № 286 від 24.06.2019 року.
Судом встановлено, що у відповідності до ч. 3 статті 53 Митного кодексу України від 13.03.2012 року, відповідачем запропоновано позивачу надати додаткові документи, а саме: договір (угоду, контракт) з третіми особами, пов`язаний з договором рпо поставку товарів; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються; якщо рахунки сплачено банківські документи, що стосуються оцінюваного товару; якщо здійснювалось страхування страхові документи, а також документи, які підтверджують вартість страхування; каталоги, специфікації, прейскуранти виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні на вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними установами та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Вищевказані документи були витребувані від позивача у зв`язку з тим, що документи надані позивачем містили розбіжності відповідно до обраного методу визначення митної вартості, а саме:
- надані до митного оформлення додаткові угоди до контракту від 23.01.2018 року № MQ/6, а також комерційні рахунки містять різні ціни на одні і ті ж моделі мотоблоків; жодних пояснень та документальних підтверджень позивачем не надано.
- числові значення вартості товарів згідно комерційного рахунку № MQ2018-3А від 27.07.2018 року, на якому наявні відмітки прикордонних митниць, не відповідають цінами, узгодженим сторонами у додатковій угоді до контракту на оцінювану партію товару.
- надана комерційна пропозиція на січень 2018 року не відповідає узгодженим сторонами цінам за кожну позицію товару у специфікації № 2018-1А2 від 23.01.2018 року.
- враховуючи відстрочення платежу на 180 днів, заявлений рівень вартості не обчислюється як ціна, що фактично сплачена.
- позивачем не надано документів, які б підтверджували якість товару.
- позивачем не надано митну декларацію країни відправлення.
Про витребування додаткових документів відповідачем зроблено відповідну відмітку у митній декларації позивача із посиланням саме на ч.3 ст. 53 МК України.
Одночасно судом встановлено, що консультації між позивачем та митним органом проведено у електронній формі; копії повідомлень податкового органу містяться у матеріалах справи разом із доказами їх направлення декларанту.
За вказаних обставин позивач був ознайомлений з переліком витребуваних документів.
Позивач листом від 27.06.2019 року надав наступні документи: лист від 27.06.2019 року № 294 із наданням коментарів (роз`яснення) стосовно повідомлення митниці від 25.06.2019 року № 1, а також повідомлено митницю про те, що інші документи надаватись не будуть.
Відповідач визначив митну вартість товару на підставі резервного методу, у зв`язку з чим ним прийнято рішення про коригування митної вартості товарів Дніпропетровської митниці ДФС від 27.06.2019 року № UA110000/2019/400050/2.
Суд зазначає, що з 01.06.2012 року відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, який набув чинності з 01.06.2012, а також положеннями Податкового кодексу України та інших законів України з питань оподаткування.
Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Частинами четвертою та п`ятою статті 58 Митного кодексу України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Згідно із статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (стаття 52 Митного кодексу України).
Відповідно до статті 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст. 53 МК україни).
В силу частини п`ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
З аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч.5 ст. 53 МК України).
Відповідно до статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Зокрема, статтею 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.
Аналіз положень частини третьої статті 53, частин першої, другої та п`ятої статті 54, статті 58 Митного кодексу України надає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.
Відповідно до частини 6 статті 54 Митного кодексу України підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю є виключно наявність обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/ або недостовірні відомості про митну вартість товарів.
Правильному застосуванню вказаної норми може сприяти розуміння логіки правової позиції Верховного Суду України, висловленої ним в постанові від 01.10.2013 р. у справі № 21-354а13.
У вказаній постанові Верховний Суд України дійшов висновків, що сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Про наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості, вказує далі Верховний Суд України, митниця зобов`язана доводити в суді, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
В постановах від 15.10.2013 р. у справі № 21-270а13 та від 22.10.2013 р. у справі № 21-342а13 Верховний Суд України за результатами аналізу Митного кодексу України 2002 року зазначає, що підставою для витребовування у декларанта додаткових документів для підтвердження митної вартості може бути наявність в спеціалізованих програмно-інформаційних комплексах Єдиної автоматизованої системи Держмитслужби (далі - ЄАС) інформації про іншу митну вартість ідентичних або аналогічних товарів.
Аналіз норм Митного кодексу України 2012 року дає підстави вважати, що контроль правильності обчислення декларантом митної вартості може здійснюватися, в тому числі, шляхом порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, тобто з використанням ЄАС, яка містить відповідну інформацію.
При цьому суд вважає, що розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.
Таким чином, у разі виявлення відповідачем розбіжності між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, останній вправі витребувати від декларанта додаткові документи та здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують сумнів у правильності визначення митної вартості товарів.
Згідно правової позиції Верховного Суду України, яка викладена в постановах від 31.03.2015 року по справі № 21-127а15 та від 31.03.2015 року по справі № 21-53а15, разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Оскільки відповідач виявив розбіжності у поданих позивачем документах, а саме: розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, розбіжності відповідно до обраного методу визначення митної вартості, що вказані судом вище, а тому вправі був направити відповідні запити до позивача.
Щодо доводів відповідача стосовно того, надані до митного оформлення додаткові угоди до контракту від 23.01.2018 року № MQ/6, а також комерційні рахунки містять різні ціни на одні і ті ж моделі мотоблоків; жодних пояснень та документальних підтверджень позивачем не надано, то суд зазначає наступне.
Судом під час розгляду справи встановлено, що товар імпортований декількома партіями за цінами, які узгоджені сторонами у специфікаціях № 2018-1А2 від 23.01.2018 року, № 2018-3С від 06.06.2019 року, № 2018-3А від 03.05.2018 року і розміщений на зберіганні у режимі митного ліцензійного складу.
У період зберігання товару на митному складі сторонами зовнішньоекономічного контракту прийнято рішення про зміну ціни на деякі товару, у зв`язку з чим укладено додаткові угоди: додатковою угодою № 4 від 01.03.2019 року сторони внесли зміни до специфікації № 2018-3А від 03.05.2018 року і на підставі додаткової угоди продавець товару надав коригуючий (покриваючий) інвойс від 04.03.2019 року № MQ2018-3A-1.
І вже за новими цінами товару декларувався митному органу.
Специфікація, інвойс, на підставі яких товар ввозився на територію України, а також додаткова угода про зміну ціни та умов оплати, покриваючий інвойс надані в ході декларування.
Суд зазначає, що зміна сторонами ціни на поставлені товари та зміна умов оплати не суперечать чинному законодавству України, а саме: Цивільному кодексу України, Господарському кодексу України, Закону України «Про ціни та ціноутворення».
На підставі викладеного судом відхиляється даний довід відповідача.
Щодо доводів відповідача стосовно того, числові значення вартості товарів згідно комерційного рахунку № MQ2018-3А від 27.07.2018 року, на якому наявні відмітки прикордонних митниць, не відповідають цінами, узгодженим сторонами у додатковій угоді до контракту на оцінювану партію товару, то суд зазначає наступне.
Як вже було зазначено судом вище у період зберігання товару на митному складі сторонами зовнішньоекономічного контракту прийнято рішення про зміну ціни на деякі товару, у зв`язку з чим укладено додаткові угоди: додатковою угодою № 4 від 01.03.2019 року сторони внесли зміни до специфікації № 2018-3А від 03.05.2018 року і на підставі додаткової угоди продавець товару надав коригуючий (покриваючий) інвойс від 04.03.2019 року № MQ2018-3A-1.
І вже за новими цінами товару декларувався митному органу.
Специфікація, інвойс, на підставі яких товар ввозився на територію України, а також додаткова угода про зміну ціни та умов оплати, покриваючий інвойс надані в ході декларування.
Отже, вказані вище доводи відповідача є безпідставними.
Щодо доводів відповідача про те, що надана комерційна пропозиція на січень 2018 року не відповідає узгодженим сторонами цінам за кожну позицію товару у специфікації № 2018-1А2 від 23.01.2018 року, то суд зазначає наступне.
У матеріалах справи міститься копія комерційної пропозиції на умовах поставки CFR Одеса, яка складається із дев`яти позицій з цінами.
Також у матеріалах справи міститься копія специфікації № 2018-1А2 від 23.01.2018 року, яка складається із семи позицій з цінами.
Ціна у вказаній вище комерційній пропозиції та специфікації на сім перших позиції товару є ідентичними та повністю співпадають.
Судом встановлено, що позивач не замовляв товар, який вказаний у восьмій та дев`ятій комерційної пропозиції, а тому суд відхиляє вказані вище доводи відповідача.
Щодо доводів відповідача про те, що враховуючи відстрочення платежу на 180 днів, заявлений рівень вартості не обчислюється як ціна, що фактично сплачена, то суд зазначає наступне.
Відповідно до визначення поняття «митна вартість» відповідно до статті 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митний цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Таким чином, факт сплати за отриманий товар на момент його митного оформлення не є обов`язковою умовою для визначення його митної вартості.
Крім того, у матеріалах справи міститься платіжного доручення в іноземній валюті № 38 від 17.04.2019 року та лист ОПТ Банку від 17.04.2019 року № 300-3-300-3-1/297, у якому визначено, яка сума у платіжному дорученні № 38 від 17.04.2019 року відповідає Специфікаціям № 2018-1А2 від 23.01.2018 року, № 2018-1В1 від 23.01.2018 року, № 2018-3А від 03.05.2018 року, та № 2081-3С від 06.06.2018 року. Вказані документи підтверджують часткову оплату товару.
За вказаних обставин судом відхиляються дані доводи відповідача.
Стосовно доводів відповідача про те, позивачем не надано документів, які б підтверджували якість товару, то суд зазначає наступне.
Виключний перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження митної вартості товарів, наведено у статті 53 МК України, і серед цього переліку відсутні документи щодо якості товару. У ході декларування товару до митниці надано технічні характеристики поставленого товару, його розпізнавальні особливості, які дозволяють ідентифікувати задекларований товару, що підтверджується відомостями у графі 31 митної декларації.
За вказаних обставин судом відхиляється дані доводи відповідача.
Стосовно доводів відповідача про те, позивачем не надано митну декларацію країни відправлення, то суд зазначає наступне.
Не надання позивачем митної декларації країни відправлення також не може бути підставою для невизнання заявленої митної вартості товарів, оскільки така (вартість) повністю підтверджується поданими позивачем при проходженні митних формальностей первинними документами, а надання такої митної декларації не є обов`язковим за вказаних обставин підтвердження митної вартості товару.
Таким чином, судом відхиляється дані доводи відповідача.
Також суд зазначає, що умови поставки товару CFR Одеса. При таких умовах поставки складовими митної вартості є тільки інвойсна ціна товару, оскільки вартість транспортних витрат до міста Одеса включено у вартість товару.
У матеріалах справи міститься також висновки експерта № ГО-916/1, № ГО-916/2 № ГО-916/4 від 16.04.2019 року, якими підтверджено що ціна на товар поставлений позивачу є ринковою.
Одночасно суд зазначає, що наявність у базі даних митного органу інформації про більшу вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, не є підставою для не застосування основного методу для визначення митної вартості товарів, оскільки вказана обставина не перерахована у статті 58 МК України в якості підстави, що виключає застосування основного методу визначення митної вартості товарів.
У зв`язку з чим судом встановлено, що відомості надані позивач стосовно митної вартості товарів є об`єктивними, піддаються обчисленню та підтверджуються документально.
За вказаних обставин суд задовольняє заявлені позивачем позовні вимоги повністю.
Згідно з ч.1ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч.1ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору.
Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, повязані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 1921 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням від 10.09.2019 року № 3085.
Керуючись ст. ст.139, 241, 243, 244, 245, 246, 250 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Дніпропетровської митниці ДФС від 27.06.2019 року № UA110000/2019/400050/2.
Стягнути з Дніпропетровської митниці ДФС за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АМТ-Трейд» сплачену суму судового збору у розмірі 1921 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 30 жовтня 2019 року.

Суддя (підпис) Рішення не набрало законної сили станом на 30.10.2019 року Помічник судді Згідно з оригіналом Помічник судді С.В. Златін Лісна А.М. Лісна А.М.