Справа № 808/6810/13-а
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2019-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 жовтня 2019 року м. Дніпросправа № 808/6810/13-а

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Чумака С.Ю., Шальєвої В.А., секретар судового засідання - Лащенко Р.В., за участю позивача - Коляди А.С. , представника відповідача - Єгорова О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу

Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29.05.2019 року в адміністративній справі №808/6810/13-а (головуючий суддя у 1 інстанції Батрак І.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано-магнієвий комбінат"

до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби

про скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано-магнієвий комбінат" звернулося до суду з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, в якому просило скасувати податкове повідомлення-рішення від 30.07.2013 року №.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що висновки акту перевірки, на підставі якого винесено спірне рішення, про заниження ДП "ЗТМК" податку на прибуток за період з 01.01.2010р. по 30.06.2012р. є безпідставними, оскільки витрати, які були враховані позивачем для визначення об`єкта оподаткування, підтверджені відповідними первинними документами. Також, позивач зазначає, що посилання в акту перевірки на неврахування позивачем висновків актів попередніх перевірок є безпідставними, оскільки результати актів перевірок були визнані судом незаконними та необґрунтованими, а податкові повідомлення-рішення, прийняті за їх результатами скасовані.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 29.05.2019 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення, прийняте Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби, № від 30.07.2013 року про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності у сумі 14 496 958,00 грн, та нарахування штрафних (фінансових ) санкцій у розмірі 2 038 798,00 грн., а всього 16 535 756,00 грн. (шістнадцять мільйонів п`ятсот тридцять п`ять тисяч сімсот п`ятдесят шість гривень). Стягнуто з Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано-магнієвий комбінат" суму судового збору у розмірі 2 294,00 грн. (дві тисячі двісті дев`яносто чотири гривні).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначалося, що операції позивача з контрагентами не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, виробничо - складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської та економічної діяльності. Також у контрагентів позивача відсутні основні фонди, виробничі активи, складські приміщення і транспортні засоби. Крім того, згідно з даними податкової звітності у розрізі контрагентів по ланцюгу постачання в перевіряємому період встановлено постачальників, у яких відсутні основні фонди. За таких обставин, позивачем не підтверджено реальність господарських операцій з його контрагентами.

Представник відповідача у судовому засіданні просив задовольнити апеляційну скаргу.

Представник позивача у судовому засіданні просив відмовити у задоволені апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що в період з 23.06.2013р. по 09.07.2013р. СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства в результаті правових відносин з платниками податків ПП "ТПП "Про-Сервіс", ТОВ "Аріар", ТОВ "Метал-Ресурс", ТОВ ВКП "КМП" за період з 01.01.2010р. по 31.08.2012р., за результатами якої складений акт №21/26-0/00194731 від 11.07.2013р.

Згідно акту перевіркою встановлено порушення позивачем, зокрема:

- п. 5.1, пп. 5.2.1 п. 5.2, абз.4 пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", в результаті чого занижено податок на прибуток за період з 01.01.2010р. по 31.03.2011р. на загальну суму 6 194763,00 грн., в т.ч. за 1 квартал 2010 року на суму 936 618,00 грн., за 1 півріччя 2010 року на суму 1676522,000 грн., за 3 квартали 2010 року на суму 3090851,00 грн., за 2010 рік на суму 3975536,00 грн., за 1 квартал 2011 року на суму 2 219 227,00 грн.;

- п. 138.2, пп.138.8.1 п.138.8, ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, в результаті чого ДП "ЗТМК" занижено податок на прибуток за період з 01.04.2011р. по 30.06.2012р. на загальну суму 8302195,00 грн., в т.ч.: 2 квартал 2011 року - 1729928,00 грн., 2-3 квартал 2011 року - 5257856,00 грн., 2-4 квартал 2011 року - 6212 369,00 грн., 1 квартал 2012 року - 1586483,00 грн., 2 півріччя 2012 року - 2089826,00 грн.

Висновки акту перевірки обґрунтовані тим, що позивачем віднесено до складу податкового кредиту податок на додану вартість по операціях з придбання товарів від постачальника ПП "ТПП "Про-Сервіс", ТОВ "Аріар", ТОВ "Метал-Ресурс", ТОВ ВКП "КМП", проте у вказаних контрагентів не виникло в деклараціях з ПДВ податкового зобов`язання по ланцюгу постачання. Крім того, згідно податкової інформації вищевказані контрагенти не мають трудових ресурсів, необхідних для здійснення господарської діяльності, а саме в частині відвантаження та перевезення товарів, а також необхідних умов для здійснення господарської діяльності в частині, купівлі, продажу, реалізація, зберігання та відвантаження товарно матеріальних цінностей. Також перевіркою встановлено, що підприємством не враховані результати попередніх документальних виїзних перевірок акт №83/26-1/00194731 від 27.04.2012р., акт №172/08-08/00194731 від 19.03.2012р., акт №168/08-08/00194731 від 14.07.2011р., акт №307/08-08/00194731 від 22.09.2010р., акт №174/08-08/00194731 від 20.11.2009р. та актів документальних позапланових невиїзних перевірок - акт №88/08-08/00194731 від 18.03.2010р., акт №229/08-08/00194731 від 30.06.2010р., акт №405/08-08/00194731 від 14.12.2010р., акт №184/08-08/00194731 від 03.08.2011р., акт №227/08-08/00194731 від 24.10.2011р., акт №59/08-08/00194731 від 25.01.2012р., акт від 03.06.2013р. №264/26-2/00194731, акт від 04.07.2013р. №9/26-0/00194731.

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем 30.07.2013р. було прийняте податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: податок на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності на суму 16535756,00 грн., у т.ч. за основним платежем - 14496958,00 грн. та нараховані штрафні санкції на суму 2038798,00грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" (був чинним на момент виникнення спірних відносин) валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Зокрема до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв`язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7 цієї статті (п. п. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону).

Слід зазначити, що ст. 11 вказаного Закону "Правила ведення податкового обліку" не встановлює будь-яких вимог до форми та виду документів, які б відносились до податкового обліку.

Згідно з пп.11.2.1 п. 11.2 ст. 11 Закону, датою збільшення валових витрат виробництва (обігу) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата списання коштів з банківських рахунків платника податку на оплату товарів (робіт, послуг), а в разі їх придбання за готівку - день їх видачі з каси платника податку; або дата оприбуткування платником податку товарів, а для робіт (послуг) - дата фактичного отримання платником податку результатів робіт (послуг).

Відповідно до п. п. 5.3.9 п. 5.9 ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

З наведених положень випливає, що обов`язковою умовою віднесення витрат підприємства на оплату товарів (робіт, послуг) до складу валових витрат та податкового кредиту з ПДВ є наявність господарських операцій з придбання цих товарів (робіт, послуг) підкріплена належними документами та зв`язок цих витрат та податкового кредиту з ПДВ з господарською діяльністю платника.

01 січня 2011 року набрав законної сили Податковий кодекс України № 2755-VI від 02.12.2010 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - ПК України), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

За приписами п. 138.1, п. 138.2, п. 138.8 ст. 138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, складаються із:

витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті:

інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;

крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов`язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.

Платник податку для визначення об`єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн.

Собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов`язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме:

прямих матеріальних витрат;

прямих витрат на оплату праці;

амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг;

загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку;

вартості придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг;

інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну);

Згідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

У разі втрати, знищення або зіпсуття зазначених документів платник податку має право письмово заявити про це контролюючому органу та здійснити заходи, необхідні для поновлення таких документів. Письмова заява має бути надіслана до/або разом із поданням розрахунку податкових зобов`язань за звітний податковий період. Платник податків зобов`язаний відновити втрачені, знищені або зіпсовані документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження такої заяви до контролюючого органу.

Якщо платник податку поновить зазначені документи в наступних податкових періодах, підтверджені витрати включаються до витрат за податковий період, на який припадає таке поновлення;

Отже, наявність належним чином оформлених відповідних розрахункових, платіжних та інших первинних документів є підставою для включення до складу витрат платника податку.

Так, основними видами господарської діяльності ТОВ "ЗТМК" відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців є виробництво кольорових металів, виробництво хімічної продукції для промислових цілей, будівництво будівель, оптова торгівля чорними та кольоровими металами в первинних формах та напівфабрикатами, тобто придбання нафтопродуктів, бензину, запчастин для автомобілів, засобів для прибирання та миття, продуктів харчування.

З матеріалів справи слідує, що між ДП "ЗТМК" (покупець) та ПП "ТПП "Про-Сервіс" (постачальник) укладено договори поставки №2008/21 від 24.04.2008р., №22/2008 від 28.05.2008р., відповідно до умов яких постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується приймати товар та оплачувати його на умовах цього договору. Номенклатура (асортимент) товару, його кількість, вартість, якість зазначаються в специфікаціях, які є невід`ємними частинами цього договору. Поставка товару відбувається на умовах DDP - склад покупця, м. Запоріжжя відповідно до правил Інкотемс-2000.

Крім того, між ДП "ЗТМК" (Покупець) та ПП "ТПП "Про-Сервіс" (Постачальник) укладено договір постачання №3/07-194 від 07.02.2007р., відповідно до умов якого Постачальник бере на себе зобов`язання здійснити поставку і передати покупцю - вогнетривку продукцію, в асортименті, кількості та за цінами, які зазначені у специфікації №1, 2, 3, 4 від 07.02.2007р., що є додатком №1 до цього договору і є невід`ємною його частиною, а Покупець - прийняти та оплати товар. Також відповідно до укладеного 10.03.2009р. Договору поставки виробів вогнетривких ШЛ-1,3 №07, №08 № 2009/1, Постачальник (ПП "ТПП "Про-Сервіс") зобов`язувався здійснити поставки і передати Покупцю (ДП "ЗТМК") продукцію, а саме вироби вогнетривкі ШЛ-1,3 №07, №08 в асортименті кількості та за цінами, які зазначені у Специфікації №1, до цього договору і є невід`ємною його частиною, а Покупець - прийняти та оплати товар. Господарські взаємовідносини з ПП "ТПП "Про-Сервіс" було відображено позивачем у бухгалтерській та податковій звітності.

На підтвердження виконання умов цих договорів до матеріалів справи надано специфікації, податкові накладні, видаткові накладні, рахунки-фактури тощо.

На підтвердження оприбуткування отриманих товарів на складі підприємства до матеріалів справи позивачем надано прибуткові ордери, картки складського обліку, а на підтвердження оплати за поставлені товари платіжні доручення.

Також між позивачем і ТОВ Виробничо-комерційне підприємство "КМП" укладено договір поставки №70/12-2005 від 30.12.2005р., за умовами якого постачальник (ТОВ ВКП КМП) продає, а покупець (ДП "ЗТМК") купує товар, асортимент, кількість та якість якого зазначено в рахунках, які є невідємною частиною даного договору. Підтвердженням якості продукції з боку постачальника є сертифікат якості заводу виробника. Поставка продукції з пункту навантаження до пункту призначення здійснюється транспортом покупця та за рахунок покупця. Разом із продукцією постачальник направляє покупцю рахунок, товарну накладну, податкову накладну, сертифікат якості. Продукція постачається за цінами, вказаними в рахунках-фактурах.

Крім того, між позивачем і ТОВ ВКП "КМП" укладено договір поставки №70/12-20105 від 30.12.2005р., за умовами якого постачальник (ТОВ ВКП "КМП") продає, а покупець (ДП "ЗТМК") покупає товари, асортимент, кількість, і якість якого вказано в рахунках, які є невід`ємною частиною цього Договору. Постачання продукції здійснюється транспортом покупця та за рахунок покупця. Датою поставки вважається дата оформлення товарної накладної.

Між позивачем і ТОВ ВКП "КМП" укладено договір поставки №189 від 08.04.2011р., за умовами якого постачальник (ТОВ ВКП "КМП") зобов`язується у 2011 - 2012 роках поставити покупцеві (ДП "ЗТМК") товари, зазначені в специфікації №1, а покупець прийняти і оплатити такі товари. Предметом поставки є аргон рідкий вищого гатунку (код ДК 016-97 24.11.1), загальна кількість, асортимент, сортамент, номенклатура зазначені в специфікації №1, яка є невід`ємною частиною договору. Ціна договору становить 1454400,00 грн., у тому числі ПДВ 242400,00грн. Строк поставки товарів з квітня 2011 по січень 2012 року. Місце поставки товарів відбувається на умовах СРТ перевезення залізничним транспортом у залізничних цистернах, залізнична станція Запоріжжя Ліве, Придніпровська залізниця (код 460005), одержувач ДП ЗТМК (код 5380) на території України, вказаної покупцем у письмовій заявці, згідно Міжнародних правил тлумачення торгівельних термінів Інкотермс-2010.

На підтвердження виконання умов цих договорів до матеріалів справи надано специфікацію №1 від 08.04.2011р., податкові накладні, видаткові накладні, рахунки-фактури.

Між позивачем і ТОВ ВКП "КМП" укладено договір поставки №5/282 від 06.08.2010р., за умовами якого постачальник (ТОВ ВКП "КМП") зобов`язується здійснити поставки покупцеві (ДП "ЗТМК") товари, зазначені в специфікації №1, а покупець прийняти і оплатити такі товари. Предметом поставки є аргон рідкий вищого гатунку (код ДК 016-97 24.11.1), загальна кількість, асортимент, сортамент, номенклатура зазначені в Специфікації №1, яка є невід`ємною частиною договору. Ціна договору становить 1 812 000,00грн., у тому числі ПДВ 302 000,00 грн. Поставка товару відбувається на умовах СРТ перевезення залізничним транспортом у залізничних цистернах, залізнична станція "Запоріжжя Ліве", Придніпровська залізниця (код 460005), одержувач КП ЗТМК (код 5380) на території України, вказаної покупцем у письмовій заявці, згідно Міжнародних правил тлумачення торгівельних термінів Інкотермс-2010.

На підтвердження виконання умов цих договорів до матеріалів справи надано специфікацію №1, податкові накладні, видаткові накладні, рахунки-фактури.

На підтвердження оприбуткування отриманих товарів на складі підприємства до матеріалів справи позивачем надано прибуткові ордери, картки складського обліку, а на підтвердження оплати за поставлені товари платіжні доручення.

Також на підтвердження факту перевезення товарів за вищевказаними договорами, до матеріалів справи позивачем надано подорожні листи вантажного автомобіля ДП "ЗТМК" з талонами замовника до них та залізничні накладні.

В свою чергу, між позивачем і ТОВ "Аріар" укладено договір про закупівлю товарів за державні кошти №360/5 від 03.12.2010р., за умовами якого постачальник (ТОВ "Аріар") зобов`язується у 2010-2011 роках поставити покупцю (ДП "ЗТМК") товари, зазначені в специфікації №1, а покупець прийняти і оплатити такі товари. Предметом поставки є вапно комове опалене (код ДК 016-97 26.52.1), загальна кількість, асортимент, номенклатура зазначені в специфікації №1, яка є невід`ємною частиною договору. Ціна договору становить 5144472,00,00 грн., у тому числі ПДВ 857412,00 грн. Строк поставки товарів з грудня 2010 по вересень 2011 року. Місце поставки (передачі) товарів відбувається на умовах СРТ перевезення залізничним транспортом у залізничних цистернах, залізнична станція Запоріжжя Ліве, Придніпровська залізниця (код 460005), одержувач ДП ЗТМК (код 5380) на території України, вказаної покупцем у письмовій заявці, згідно Міжнародних правил тлумачення торгівельних термінів МТП Інкотермс, в редакції 2000, або автотранспортом у критих транспортних засобах на склад покупця.

На підтвердження виконання умов цих договорів до матеріалів справи надано специфікацію №1 від 03.12.2010р., податкові накладні, видаткові накладні.

На підтвердження оприбуткування отриманих товарів на складі підприємства до матеріалів справи позивачем надано прибуткові ордери, картки складського обліку, а на підтвердження оплати за поставлені товари платіжні доручення.

Крім того, на підтвердження факту перевезення товарів за вищевказаними договорами, до матеріалів справи позивачем надано подорожні листи вантажного автомобіля ДП ЗТМК з талонами замовника до них.

Також між позивачем та ТОВ "Метал-Ресурс" було укладено договір №22 від 05.01.2006р., за умовами якого, продавець (ТОВ "Метал-Ресурс") зобов`язується поставити та передати покупцю (ДП "ЗТМК") товар, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах даного договору. Предметом даного договору є металопродукція та зварювальні матеріали, товар в асортименті. Ціни на товар зазначаються в рахунках. Сума договору визначається рахунками. Постачання товару із пункту навантаження в пункт призначення здійснюється транспортом покупця та за рахунок покупця.

На підтвердження оприбуткування отриманих товарів на складі підприємства до матеріалів справи позивачем надано прибуткові ордери, картки складського обліку, а на підтвердження оплати за поставлені товари платіжні доручення.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно зі ст.ст. 1, 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтується на даних бухгалтерського обліку. На даних бухгалтерського обліку ґрунтується фінансова, податкова, статистична та інші види звітності. Первинні документи по відображенню господарських операцій являються основою і для податкового обліку.

Первинний документ згідно з визначенням ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" містить дві обов`язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення. Господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Згідно з ч.1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до ч.2 ст.9 означеного Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань платників здійснюється на підставі первинних документів, у яких міститься інформація саме про господарські операції (результати їх здійснення).

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондується з нормами ПК України.

Відповідно до п. 44.1, п. п. 44.3 - 44.5 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що надані позивачем для підтвердження реальності здійснення господарських операцій, первинні документи відображають зміст та обсяг укладених договорів, містять всі необхідні реквізити, та обов`язкові посвідчення, що вказує на безпідставність висновків податкового органу про неправомірне відображення позивачем аналізованих сум податку на додану вартість та податку на прибуток у податковій звітності за перевіряємий період.

Таким чином, факт здійснення реальної господарської операції між позивачем та вищевказаними контрагентами підтверджується відповідними первинними документами, копії яких наявні в матеріалах справи, які відображають зміст та обсяг цих господарських операцій, а також свідчать про зміни в майновому стані позивача, що відбувалися у зв`язку із здійсненням оплати за отриманий товар/послуги.

При цьому в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту розірвання, визнання недійсними чи неукладеними вказаних правочинів. Також відповідачем не було надано належних та допустимих доказів нікчемності означених договорів, фіктивної господарської діяльності контрагентів позивача, безтоварності господарських операцій, відсутності зв`язку укладених угод з господарською діяльністю позивача.

Також не є обов`язковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобов`язань визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податку та його безпосереднім контрагентом. Оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Навіть у разі якщо контрагент (постачальник по ланцюгу) і порушив вимоги податкового законодавства, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку (покупця товарів, робіт, послуг) права на відшкодування податку на додану вартість за правочином з таким контрагентом у разі, якщо платник податку виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування, сплатив за виконані товари і послуги і має документальне підтвердження розміру свого податкового кредиту.

При цьому жодною нормою законодавства України не передбачається обов`язку платників податків - одержувачів товарів - вимагати від контрагентів-постачальників будь-яких відомостей щодо повноти сплати ними податків за окремою операцією придбання товарів, відомостей щодо третіх осіб (постачальників у ланцюгу), перевіряти додержання чи порушення ними законодавчих приписів, а також наявність у цих контрагентів умов для належного здійснення господарської діяльності, оскільки податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік певного платника податків від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, а також від господарських та виробничих можливостей контрагента.

У свою чергу, статтею 61 Конституції України встановлено індивідуальний характер відповідальності, що виявляється і у персональній відповідальності кожного платника податку за ведення податкового обліку.

Крім того, неприпустимість притягнення до відповідальності одного суб`єкта господарювання за неправомірні дії іншого підтверджується практикою Європейського Суду з прав людини. Так, в пункті 7.1 рішення у справі «Булвес АД проти Болгарії» Європейський Суд з прав людини дійшов такого висновку: «...Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов`язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності».

Вищенаведений висновок Європейський Суд з прав людини повторно підтвердив в рішенні у справі «Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії», у пункті 23 якого зазначено, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов`язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції. Утім, як зазначив Суд, прямого впливу на оподаткування організації-заявника (Бізнес Сепорт Сентре) це не мало б.

Отже, Європейський Суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення законодавства його контрагентом.

Згідно зі ст.ст.46-49 Податкового кодексу України ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку, при цьому такий платник податків несе самостійну відповідальність за порушення ведення податкового обліку.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

За таких обставин посилання відповідача щодо притягнення директора ТОВ ВКП КМП до адміністративної відповідальності за порушення податкової дисципліни як на підставу для невизнання витрат позивача такими, що відбулись у зв`язку із здійсненням господарської діяльності є необґрунтованими, оскільки недотримання податкової дисципліни платником податків не передбачає автоматичне настання негативних наслідків для його контрагентів, які при формуванні доходів та витрат діяли у відповідності до вимог чинного податкового законодавства.

У відповідності до правових висновків Верховного суду України, викладених в Постанові від 22.09.2015, сама по собі наявність або відсутність окремих документів не може бути підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства у зв`язку з його господарською діяльністю.

Доводи відповідача про відсутність товарно-транспортних накладних як підстави для не визнання втрат понесених у звязку з господарською діяльністю підприємства із вказаними контрагентами суд вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Відсутність, або певна невідповідність лише товарно-транспортних накладних не позбавляє господарські операції їх реального змісту, з урахуванням наявних видаткових накладних, оплати за поставлений товар (послуги) та подальшого використання товару у власній господарській діяльності платника податків, що у своїй сукупності підтверджує отримання товару (послуг) і як наслідок наявність у платника права на формування податкового кредиту. Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997р., визначено такий документ як товарно-транспортна накладна та подорожній лист. Між тим, вказані Правила не встановлюють правил податкового обліку валових витрат платників податку, а лише встановлюють права, обов`язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників). При цьому, документи обумовлені вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

При цьому, транспортування придбаного товару здійснювалось позивачем самостійно, саме тому ТТН не складались, що не суперечить вимогам ПК України.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що підстави для невключення сум витрат до складу витрат господарської діяльності для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток позивача відсутні.

Також колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що оскільки прийняті за наслідками попередніх перевірок податкові повідомлення-рішення були оскаржені в судовому порядку, грошові зобов`язання вважались неузгодженими, а у ДП "ЗТМК" не виникало обов`язку збільшувати свої зобов`язання з податку на прибуток.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права та норми процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції судового рішення.

Керуючись статтями 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29.05.2019 року в адміністративній справі №808/6810/13-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано-магнієвий комбінат" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про скасування податкового повідомлення-рішення - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29.05.2019 року в адміністративній справі №808/6810/13-а - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини постанови складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 23.10.2019 року, в повному обсязі постанова складена 28.10.2019 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя С.Ю. Чумак

суддя В.А. Шальєва