Справа № 420/5019/19
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2019-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5019/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами) справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАН ТРЕЙД УКР» до Головного управління ДФС України в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАН ТРЕЙД УКР» до Головного управління ДФС України в Одеській області в якому позивач просить:

визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області №; № від 20.08.2019 року.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Головним управлінням ДФС в Одеській області проведено документальну невиїзну перевірку з питань дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товару «Драбини для басейну» за митними деклараціями №UА500060/2019/2541 від 31.01.2019 року, №UА 500090/2019/844 від 31.01.2019 року, № UА500060/2019/1320 від 31.01.2019 року.

Відповідно до Акту перевірки № 1573/15-32-14-10-11/41353468 від 05.08.2019 року були встановлені порушення, які виникли через неправильне декларування коду товару згідно УКТ ЗЕД при імпортуванні товару «драбини для басейну» ввезеного за митними деклараціями № UА500060/2019/2541, № UА 500090/2019/844, № UА500060/2019/1320 щодо якого проведено митне оформлення за митними деклараціями, встановлено порушення Закону України «Про митний тариф України», пп. «г» п.5 ч. 8 ст.257 Митного кодексу України щодо невірної класифікації товарів, що призвело до заниження податкового зобов`язання з ввізного мита на суму 7 154,94 грн.; п. 187.8 ст. 187 та п. 190.1 ст.190 Податкового кодексу України щодо заниження бази оподаткування податку на додану вартість на суму ввізного мита, у зв`язку з чим було занижено податкове зобов`язання з ПДВ на суму 1430,98 грн.

ТОВ «ГРАН ТРЕЙД УКР» подані заперечення на акт перевірки, які рішенням від 19.08.2019 року залишені без задоволення, а висновки Акту перевірки - без змін.

В подальшому Відповідачем було прийнято два податкових повідомлення-рішення № та № від 20.08.2019 року, які ТОВ «ГРАН ТРЕЙД УКР» вважає незаконними та такими що підлягають скасуванню через не відповідність висновків викладених в акті перевірки № 1573/15-32-14-10-11/41353468 від 05.08.2019 року та з урахуванням наступного.

По-перше: Розділом III Порядку роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України ВІД 30.05.2012 № 650 встановлено, що декларант або уповноважена ним особа класифікує товари згідно з УКТ ЗЕД при їх декларуванні відповідно до Митного кодексу України.

Посадові особи підрозділу митного оформлення чи митного поста, відділу митних платежів здійснюють контроль правильності класифікації товарів під час проведення митних формальностей при митному оформленні товарів. Обсяг контролю, достатнього для забезпечення додержання правил класифікації товарів при митному оформленні, визначається на основі результатів застосування системи управління ризиками.

Рішення приймається за результатами класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД у разі необхідності зміни задекларованого коду товару згідно з УКТ ЗЕД, у тому числі за результатами спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками у складних випадках митних формальностей.

Контроль правильності класифікації товарів здійснюється шляхом перевірки відповідності: опису товару в митній декларації процедурі декларування згідно з вимогами статті 257 Кодексу; відомостей про товар та коду товару згідно з УКТ ЗЕД, заявлених у митній декларації, відомостям про товар (найменування, опис, визначальні характеристики для класифікації товарів тощо), зазначеним у наданих для митного контролю документах, шляхом перевірки дотримання вимог Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД, з врахуванням Пояснень до УКТ ЗЕД, рекомендацій, розроблених центральним органом виконавчої влади у сфері митної справи відповідно до вимог статті 68 Кодексу; заявленого коду товару відомостям, наведеним у базі даних "Класифікаційні рішення" програми "Інспектор 2006" ЄАІС. При цьому така відповідність поділяється на три категорії: а) ідентичні товари; б) подібні (аналогічні) товари; в) товари, які не підпадають під вимоги підпунктів "а" та "б" абзацу четвертого цього пункту, але мають схожі: характеристики, які є визначальними для класифікації товару; призначення або принцип дії яких є основним для класифікації товару; перевірки відповідності заявленого опису товару та коду товару згідно з УКТ ЗЕД відомостям, наведеним у ПРК, у разі якщо до митного контролю та митного оформлення разом з пакетом документів надається ПРК.

Отже, відсутність рішення про визначеним коду товару та випущення товару у вільний обіг свідчить про класифікацію його митним органом відповідно до коду, заявленого у митній декларації.

По-друге: В акті перевірки є посилання лист Державної фіскальної служби України №28582/7/99-99-14-04-02-17 від 14.09.2018, у якому сформульовано висновок про те, що товар «Драбина для надувних та каркасних басейнів, торгівельної марки «ВЕSTWAY» підлягає класифікації у товарній підкагегорії 9506 99 90 00 (ставка ввізного мита - 10%) згідно з УКТ ЗЕД. Вказаним листом ГУ ДФС в областях та м. Києві, Офісу ВПП доручено вжити контрольно-перевірочні заходи у порядку, визначеному статтями 345-354 МК України, відносно товару «Драбина для надувних та каркасних басейнів торгівельної марки «ВЕSTWAY» у товарній підкатегорії 7326 90 30 00 на предмет правильності визначення класифікації імпортованого товару згідно з УКТ ЗЕД.

Таким чином, з вказаного вбачається, що фактичною підставою для проведення перевірки та прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, стала зміна контролюючим органом підходу до класифікації товару «Вироби з чорних металів - пересувна драбина для басейнів (каркас зі сталі з пластиковими сходинками)», щодо якого було проведено митне оформлення за митними деклараціями № UA500060/2019/2541 від 31.01.2019 року, №UA500090/2019/844 від 31.01.2019, №UA500060/2019/1320 від 31.01.2019 року.

Зміна ГУ ДФС в Одеській області підходу до класифікації імпортованого ТОВ «ГРАН ТРЕЙД УКР» товару, віднесеного останнім до підкатегорії 7326 90 30 00, що на момент митного оформлення не вважалося порушенням, призвела до того, що законні на момент вчинення дії вважаються порушенням декларантом законодавства України, та застосування штрафних санкцій у зв`язку із зазначеним.

Вказане, є порушенням принципу «належного урядування».

Перевірка проведена на підставі п.1 ч.2 ст.351 МК України, про те ГУ ДФС в Одеській області не конкретизовано підстав проведення перевірки, які передбачені п.1 ч.2 ст. 351 МК України.

Процесуальні дії

Ухвалою суду від 28.08.2019 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно ст.162 КАС України відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалу про відкриття провадження по справі отримано представником відповідача 03.09.2019 року, що підтверджується розпискою про отримання нарочно копії судового рішення, ухвали суду.

17.09.2019 року за вх. №ЕП/6704/19 представником відповідача Головного управління ДФС в Одеській області Р.В. Тарановським (за довіреністю) надано відзив на адміністративний позов.

Відзив обґрунтовано наступним.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 351 Митного кодексу України, наказом Головного управління ДФС в Одеській області від 25.07.2019 №5950 «Про проведення документальної невиїзної перевірки ТОВ «ГРАН ТРЕЙД УКР» () проведена документальна невиїзна перевірка ТОВ «ГРАН ТРЕЙД УКР» () щодо дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товару «драбина для басейну» за митними №UА500060/2019/2541, №UА500090/2019/844, № UА500060/2019/13203 від 31.01.2019 року.

Перевіркою встановлено, що ТОВ «ГРАН ТРЕЙД УКР» за митними деклараціями від 31.01.2019 року №UА500060/2019/2541, №UА500090/2019/844, №UА500060/2019/13203 імпортовано на митну територію України товар «драбини для басейну» за кодом УКТЗЕД 7326 90 30 00. Ставка ввізного мита 5%.

Класифікація товарів для цілей митного оформлення здійснюється згідно з вимогами УКТ ЗЕД, що є товарною номенклатурою Митного тарифу України, затвердженого Законом України від 19 вересня 2013 року «Про Митний тариф України», з урахуванням Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД (далі - ОПІ) та визначальних для класифікації характеристик товару.

Характеристики товарів для визначення коду УКТ ЗЕД встановлюються за результатами вивчення технічної документації, паспортних даних на товар, товаросупровідних документів, інформації про товар розміщеної у відкритому доступі мережі Інтернет та, у разі потреби, результатів лабораторних досліджень конкретного товару.

Згідно з даними мережі Інтернет «драбини для басейну арт.58334, арт.58335, арт.58336, арт.58337, арт.58430. Торговельна марка: «ВЕSTWAY» призначені для збірних і надувних басейнів. Стійки драбини зроблені з металу, а сходинки з пластика. Вони призначені для зручного спуску та виходу з басейну.

Враховуючи, що драбини для басейну арт.58334, арт.58335, арт.58336, арт.58337, арт.58430. Торговельна марка: «ВЕSTWAY» призначені виключно до товарів 95 групи, що унеможливлює класифікацію цього товару у товарній позиції 7326 згідно з УКТ ЗЕД.

Відтак, товар «драбини для басейну», підлягає класифікації у товарній підкатегорії 9506 99 90 00 згідно з УКТ ЗЕД (ставка ввізного мита - 10%).

Вищезазначена позиція по класифікації товару «драбина для надувних та каркасних басейнів» узгоджується з позицією Департаменту адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання, яка зазначена у листі від 13.09.2018 №1788/99-99-19-03- 03-18 та у листі від 14.09.2018 №28582/7/99-99-14-04-02-17.

Відповідно до ч. 4 ст. 69 Митного кодексу України, органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення. У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів мас право самостійно класифікувати такі товари.

Відтак, винесені податкові повідомлення-рішення є цілком обґрунтованими та прийняті з урахуванням Податкового кодексу України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАН ТРЕЙД УКР» (ТОВ «ГРАН ТРЕЙД УКР» - далі) є юридичною особовю, , здійснює наступні види діяльності (за КВЕД): 10.13 Виробництво м`ясних продуктів; 45.31 Оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; 46.11 Діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами; 46.12 Діяльність посередників у торгівлі паливом, рудами, металами та промисловими хімічними речовинами; 46.18 Діяльність посередників, що спеціалізуються в торгівлі іншими товарами; 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 46.31 Оптова торгівля фруктами й овочами; 46.32 Оптова торгівля м`ясом і м`ясними продуктами; 46.33 Оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами; 46.39 Неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 46.69 Оптова торгівля іншими машинами й устаткуванням; 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; 46.74 Оптова торгівля залізними виробами, водопровідним і опалювальним устаткуванням і приладдям до нього; 46.77 Оптова торгівля відходами та брухтом; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля (основний); 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт відповідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

25.07.2019 року Головним управлінням ДФС в Одеській області винесено наказ «Про проведення документальної невиїзної перевірки ТОВ «ГРАН ТРЕЙД УКР» (код ЄДРПОУ 4153468» №5950, яким на підставі п.1 ч.2 ст.351 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495 (із змінами та доповненнями), доповідної записки заступника начальника ГУ ДФС в Одеській області Бондаренка А. від 18.07.2019 року №556/11/15-32-14-10-05 призначено проведення документальної невиїзної перевірки дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо правильності класифікації згідно УКТ ЗЕД товару: «драбини для басейну» щодо якого проведено митне оформлення ТОВ «ГРАН ТРЕЙД УКР» за митними деклараціями від 31.01.2019 року №UA500060/2019/2541, від 31.01.2019 року №UA500060/2019/844, від 31.01.2019 року №UA500060/2019/1320.

05.08.2019 року Головним управлінням ДФС в Одеській області складено Акт №1573/15-32-14-10-41353468 про результати документальної невиїзної перевірки ТОВ «ГРАН ТРЕЙД УКР», яким встановлені наступні порушення, які виникли через неправильне декларування коду товару згідно з УКТ ЗЕД при імпортуванні товару «драбини для басейну», ввезеного за митними деклараціями:

частини 1 статті 69 Митного кодексу України від 13.03.2012 року, Закону України «Про Митний тариф України» від 19.09.2013 року зі змінами та доповненнями), правил 1, 6 Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД Закону України «Про Митний тариф України» в частині правильності класифікації товару при митному оформленні, застосуванні при цьому заниженої ставки ввізного мита, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита на суму 7154,94 грн.;

вимог пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України від 02.12.2010, що призвело до заниження податкового зобов`язання по сплаті податку на додану вартість на суму 1430,98 грн.

Супровідним листом Головного управління ДФС в Одеській області від 06.08.2019 року №16425/10/15-32-14-10-07 Акт №1573/15-32-14-10-41353468 направлено на адресу ТОВ «ГРАН ТРЕЙД УКР» (65045, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, буд. 76, кв. 2).

14.08.2019 року ТОВ «ГРАН ТРЕЙД УКР» подано заперечення на акт перевірки №1573/15-32-14-10-11/41353468.

19.08.2019 року Головним управлінням ДФС в Одеській області прийнято рішення №17090/10/15-32-14-10-07 про розгляд заперечень, яким висновки Акту перевірки від 05.08.2019 року №1573/15-32-14-10-11/41353468 залишено без змін, а заперечення без задоволення.

20.08.2019 року Головним управлінням ДФС в Одеській області винесені:

податкове повідомлення-рішення № форми «Р», яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Мито на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання» на загальну суму 10730, 41 грн. (десять тисяч сімсот тридцять гривень 41 коп.), із них: 7154,94 грн. - за податковими зобов`язаннями, 3577, 47 грн. - за штрафними санкціями.

податкове повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України суб`єктами господарювання» на загальну суму 2146, 47 грн. (дві тисячі сто сорок шість гривень 47 коп.), із них: 1430, 98 грн. - за податковими зобов`язаннями, 715, 49 грн. - за штрафними санкціями.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Митний кодекс України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин):

Частина п`ята статті 54.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Частина перша статті 345.

Документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Частини перша статті 351.

Предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.

Частина друга статті 351.

Документальна невиїзна перевірка проводиться у разі:1) виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів; 2) надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтверження автентичності поданих органові доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Частина третя статті 351.

Документальна невиїзна перевірка проводиться на підставі наказу органу доходів і зборів.

Закон України «Про міжнародне приватне право» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Стаття 13

Документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

ВИСНОВКИ СУДУ.

Стаття 19 Конституції України в першому реченні закріплює автономію особистості в її різноманітній життєдіяльності, а у другому реченні містить її королларій, передбачаючи, що держава не може виходити за межі повноважень, що передбачені Конституцією та законами України.

У «Науковому висновку щодо меж дискреційного повноваження суб`єкта владних повноважень та судового контролю за його реалізацією», опублікованому на офіційному сайті Верховного Суду, зазначено, що «дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи без діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі».

Конституція України (в редакції станом на 30.09.2016 року) містить статтю 124 «…Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.», яка визначає можливість судового захисту за наявності юридичного спору.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб органів місцевого самоврядування, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України та ст. 5 КАС України в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ст. 6 Конвенції «Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Юридичний спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права. Правові спори виникають внаслідок порушення суб`єктивних прав у результаті протиправних дій, а також у разі невизнання або оспорювання суб`єктивних прав.

Підставами юридичного спору в даній справі стало винесення відповідачем оскаржуваних податкових повідомлень-рішень № та № від 20.08.2019 року за результатами документальної невиїзної перевірки.

Особливості регулювання проведення документальної невиїзної перевірки, встановлені статтею 351 Митного кодексу України, не виключають необхідності дотримання загальних вимог до наявності підстав та порядку проведення перевірок.

Судом встановлено, що 25.07.2019 року Відповідачем винесено наказ «Про проведення документальної невиїзної перевірки ТОВ «ГРАН ТРЕЙД УКР» (код ЄДРПОУ 4153468») №5950, яким на підставі п.1 ч.2 ст.351 Митного кодексу України та доповідної записки заступника начальника ГУ ДФС в Одеській області Бондаренка А. від 18.07.2019 року №556/11/15-32-14-10-05 призначено проведення документальної невиїзної перевірки дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо правильності класифікації згідно УКТ ЗЕД товару: «драбини для басейну» щодо якого проведено митне оформлення ТОВ «ГРАН ТРЕЙД УКР».

Однією із підстав позову є неправомірність проведення перевірки.

Щодо цієї підстави суд зазначає наступне.

Вимоги ч.4 ст. 351 Митного кодексу України чітко закріплюють обов`язок органу доходів та зборів направити керівнику відповідного підприємства або відповідному громадянину рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особистого вручення зазначеним особам чи уповноваженим ними представникам під розписку письмового повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки.

З метою дотримання балансу публічних і приватних інтересів законодавством встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Лише їх дотримання під час проведення перевірки може бути належною підставою для прийняття суб`єктом владних повноважень законного і обґрунтованого рішення.

Однак, попри визначену правову процедуру проведення документальної невиїзної перевірки, Відповідачем порушено порядок її проведення, зокрема, керівнику (уповноваженій особі) ТОВ «ГРАН ТРЕЙД УКР» не направлено (не вручено) повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки.

Вказане не спростовано і відповідачем.

Крім того, слід зазначити, що підставою для прийняття наказу від 25.07.2019 року «Про проведення документальної невиїзної перевірки ТОВ «ГРАН ТРЕЙД УКР» (код ЄДРПОУ 4153468») №5950 зазначено п.1 ч.2 ст. 351 Митного кодексу України.

Документальна невиїзна перевірка проводиться у разі:1) виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів; 2) надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтверження автентичності поданих органові доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Проте, у відзиві на адміністративний позов, Відповідач зазначає, наступне.

Перевіркою встановлено, що ТОВ «ГРАН ТРЕЙД УКР» за митними деклараціями від 31.01.2019 №UA500060/2019/2541, №UA500060/2019/844, №UA500060/2019/1320 імпортовано на митну територію України товар «драбини для басейну» за кодом УКТЗЕД 7326 90 30 00. Ставка ввізного мита 5%.

Листом ДФС України від 06.04.2017 №8549/7/99-99-14-04-02-07 доведено постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.03.2017 №2 «Про Довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року» пунктом 29 якої визначено, що «інформація про товар, що розміщена на веб-сайті виробника цього товару, с достовірною до того часу, поки не буде доведено протилежне; органи доходів і зборів можуть використовувати цю інформацію при встановленні характеристик задекларованого товару».

Для встановлення характеристик оформленого товару «драбини для басейну торговельної марки: «ВЕSTWAY» було використано інформацію, представлену на офіційному веб-сайті виробника товарів: bestway - ukraine .com.

Згідно з даними мережі Інтернет «драбини для басейну арт.58334, арт.58335, арт.58336, арт.58337, арт.58430. Торговельна марка: «ВЕSTWAY» призначені для збірних і надувних басейнів. Стійки драбини зроблені з металу, а сходинки з пластика. Вони призначені для зручного спуску та виходу з басейну.

Враховуючи, що драбини для басейну торговельної марки: «ВЕSTWAY», призначені виключно, до товарів 95 групи, вказане унеможливлює класифікацію цього товару у товарній позиції 7326 згідно з УКТ ЗЕД.

З урахуванням зазначеного та Основних правил інтерпретації класифікації товарів 1, 6, згідно Примітки 3 до 95 групи затверджених Законом України від 19.09.2013 року «Про Митний тариф України», пояснень до товарних позицій 7326, 9506 товар: «драбини для басейну», підлягає класифікації у товарній підкатегорії 9506 99 90 00 згідно з УКТ ЗЕД (ставка ввізного мита - 10%).

Вищезазначена позиція по класифікації товару «драбина для надувних та каркасних басейнів» узгоджується з позицією Департаменту адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання, яка зазначена у листі від 13.09.2018 №1788/99-99-19-03- 03-18 та у листі від 14.09.2018 №28582/7/99-99-14-04-02-17, який надано Відповідачем в якості додаткового доказу.

Тобто, підставою для проведення перевірки Позивача фактично слугував лист Державної фіскальної служби України від 14.09.2018 №28582/7/99-99-14-04-02-17.

Однак, цей лист не є інформацією, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів, як і не є документально підтвердженою інформацією від уповноважених органів іноземних держав про непідтверження автентичності поданих органові доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

А тому, лист Державної фіскальної служби України від 14.09.2018 №28582/7/99-99-14-04-02-17 не міг бути підставою для проведення перевірки ТОВ «ГРАН ТРЕЙД УКР».

Відтак, порушення відповідачем порядку проведення перевірки, що виразилось у не повідомленні керівника про дату та час проведення перевірки, призначенні перевірки на підставі листа Державної фіскальної служби України від 14.09.2018 №28582/7/99-99-14-04-02-17, призвело до незаконності як самої перевірки, так і її наслідків.

Такий же правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду по справі справа №821/2067/17 від 02.07.2019 року, який підлягає застосуванню судом на підставі ч. 5 ст. 242 КАСУ.

Також, положення Митного кодексу України встановлюють певну «правову процедуру», дотримання якої є обов`язком суб`єкта владних повноважень.

До такого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25.07.2019 року по справі №826/13000/18:

« 51. Засаднича вимога правовладдя полягає в тому, що повноваження органів публічної влади має бути визначено приписами права. Позаяк законність висунуто щодо дій посадовців публічної влади, вона так само вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії та в наступному діяли в межах повноважень, наданих їм, і як наслідок - дотримувалися процесових і матеріальних приписів права (пункт 45 коментаря до документа Венеційської комісії «Мірило правовладдя» (2017 року), який ухвалено Венеційською комісією на 106 пленарному засіданні (Венеція, 11-12 березня 2016 року)).

52. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №826/16495/17 потреба у визначеності не означає, що органові, який ухвалює рішення, не повинні надаватись дискреційні повноваження (де це необхідно) за умови наявності процедур, що унеможливлюють зловживання ними. У цьому контексті закон, яким надаються дискреційні повноваження певному державному органові, повинен вказати чітко і зрозуміло на обсяг такої дискреції. Не відповідатиме верховенству права, якщо надана законом виконавчій владі дискреція матиме характер необмеженої влади. Отже, закон повинен вказати на обсяг будь-якої такої дискреції та на спосіб її здійснення із достатньою чіткістю, аби особа мала змогу відповідним чином захистити себе від свавільних дій…

55. Правова процедура (fair procedure - справедлива процедура) є складовою принципу законності та принципу верховенства права і передбачає правові вимоги до належного прийняття актів органами публічної влади. Правова процедура повної перевірки декларацій особи Національним агентством встановлює чітку послідовність дій проведення такої перевірки із зазначенням способів та методів її здійснення, підстав, порядку, форми та строків такої діяльності.

60. Принцип легітимних очікувань виражає ідею, що органи публічної влади повинні не лише додержуватися приписів актів права, а й своїх обіцянок та пробуджених очікувань. Згідно з доктриною легітимних очікувань - ті хто чинить добросовісно на підставі права, яким воно є, не повинне відчувати краху надій щодо своїх легітимних очікувань (пункт 61 коментаря до документа Венеційської комісії «Мірило правовладдя» (2017 року), який ухвалено Венеційською комісією на 106 пленарному засіданні (Венеція, 11-12 березня 2016 року))».

Судом встановлено, що відповідачем не дотримано «правової процедури» проведення перевірки.

Встановлена правова процедура як складова принципу законності та принципу верховенства права, є важливою гарантією недопущення зловживання з боку органів публічної влади під час прийняття рішень та вчинення дій, які повинні забезпечувати справедливе ставлення до особи.

Також, Верховний Суд у постанові від 13.03.2018 року по справі №804/1113/16 дійшов наступного висновку:

«Між тим, платник податку, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки, зокрема виїзної, щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до податкової перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відтак, з огляду на наведене, позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки. В іншому разі в задоволенні відповідних позовів має бути відмовлено, оскільки правові наслідки оскаржуваних дій за таких обставин є вичерпаними, а отже, задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав платників податків, оскільки після проведення перевірки права платника податків порушують лише наслідки проведення відповідної перевірки».

Як встановлено судом під час розгляду справи, перевірка була невиїзна, а тому допуску до проведення такої перевірки не відбувається. За результатами перевірки складено акт та прийнято податкові повідомлення-рішення.

Наказ від 25.07.2019 року №5950 є реалізованими, а тому правові наслідки для ТОВ «ГРАН ТРЕЙД УКР» створюють лише податкові повідомлення-рішення, які прийняті відповідачем з порушенням правової процедури проведення перевірки.

Висновок суду грунтується на правовому висновку Верховного Суду по справі №822/2016/17.

«Невиконання, в свою чергу, вимог пункту 78.4 статті 78, пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої, а саме - компетенції в органу доходів і зборів на прийняття актів індивідуальної дії.

Наведене правозастосування узгоджується з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 27 січня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будгарантінвест-55» до Державної податкової інспекції у м. Южному Одеської області про визнання незаконним наказу про проведення документальної невиїзної позапланової перевірки та визнання протиправними дій, який має враховуватись при застосуванні норм права у подібних правовідносинах відповідно до підпункту 8 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Аналогічна правова позиція була висловлена у постанові Верховного Суду від 28 травня 2019 року у справі №822/2014/17, якою постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду в адміністративній справі №822/2014/17 в частині визнання протиправними дій Головного управління ДФС у Хмельницькій області щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача залишено без змін».

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно зі ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАСУ, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та ст. 6 КАСУ, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява №34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

З урахуванням як національного законодавства, так і практики ЄСПЛ суд вважає правомірним стягнення з Головного управління ДФС України в Одеській області за рахунок державних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАН ТРЕЙД УКР» суму судового збору за подання адміністративного позову, оскільки вона була фактично сплачена, зарахована на відповідний рахунок і була «неминучою», так як сплати судового збору є умовою для відкриття провадження по справі.

Керуючись ст. ст. 12,139, 242, 246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАН ТРЕЙД УКР» до Головного управління ДФС України в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 20.08.2019 року.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 20.08.2019 року.

Стягнути з Головного управління ДФС України в Одеській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАН ТРЕЙД УКР» суму судового збору за подання адміністративного позову за:

платіжним дорученням №254 від 22.08.2019 року у сумі 1921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України

Пунктом 15.5 розділу VII "Перехідні положення" КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРАН ТРЕЙД УКР» (адреса: 650450, Одеська область, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, буд. 76, кв. 2, , телефон: )

Головне управління ДФС України в Одеській області - адреса: 65044, Одеська область, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, , телефон: , електронна пошта:

Головуючий суддя Потоцька Н.В.

.