Справа № 215/2570/19
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2019-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2019 року Справа № 215/2570/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Боженко Н.В.
08 травня 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з адміністративним позовом до Голови виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Солод Віталія Михайловича (далі - відповідач), в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність голови виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Солода Віталія Михайловича, яка виявилася у порушенні правового режиму розгляду його заяви від 14.02.2019 р. вх С-129 згідно порядку ст. 18, 19 ЗУ «Про звернення громадян», ч. 1, 2, 8 ст. 11 ЗУ «Про державну службу» і принципів ст. 3, 22, 70, 71 Конституції України;
- зобов`язати голову виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Солода Віталія Михайловича протягом 15-ти днів індивідуальним актом визначити місце його перебування за адресою АДРЕСА_1 і передати цю інформацію для внесення її до Єдиного державного демографічного реєстру та надати зазначені документи згідно заяви від 14.02.2019 р. вх. С-129;
- визнати протиправною бездіяльність голови виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Солода Віталія Михайловича, яка виявилася у не підкоренні конституційним принципам і не забезпеченні гарантій ст. 34, 71 Конституції України та притягти до адміністративної відповідальності згідно п. 1 ч. 1 ст. 20, 249, ч. 1 ст. 286 КАС України, ст. 60 Конституції України;
- визнати протиправною бездіяльність голови виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Солода Віталія Михайловича, яка виявилася у невжитті заходів до усунення причин, що породжують подання заяви від 14.02.2019 р. вх. С-129 та зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт вимоги яких порушено ним згідно ст. 249 КАС України.
Позовна заява обґрунтована тим, що відповідачем всупереч вимогам діючого законодавства не було надано належну відповідь із додатками на заяву ОСОБА_1 від 14.02.2019 року, у зв`язку з чим така бездіяльність Голови виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Солод ОСОБА_2 підлягає визнанню протиправною, оскільки відповідач повинен дотримуватись Закону України "Про звернення громадян", Закону України "Про інформацію" та Конституції України та позивач не був присутнім при розгляді його заяви (запиту).
Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 11 травня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 передано на розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду за підсудністю.
На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 215/2570/19 передано судді Боженко Н.В.
Ухвалою суду від 07 червня 2019 року за заявою позивача його було звільнено від сплати судового збору за подання даного адміністративного позову, згідно до вимог ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 8 Закону України «Про судовий збір».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 червня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд останньої за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження).
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву.
10 липня 2019 року відповідачем, на виконання ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, до суду надано ксерокопію відповіді гр. ОСОБА_1 від 28.02.2019 року вих.№С-129 на його заяву від 14.02.2019 року та ксерокопію реєстру витрат конвертів, завірених в установленому законодавством порядку про відправлення відповіді-листа гр. ОСОБА_1 від 14.03.2019 р.
Згідно положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено та матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою-запитом від 14.02.2019 року, в якому просив (далі мовою оригіналу):
1) індивідуальним актом визначити місце мого перебування за адресою АДРЕСА_1 для належного його реєстрування і розрахунку розміру субсидії, копію якого надатимені для ознайомлення;
2) розпорядженням на підставі ст. 3, 8, 19, 22, 46, 68, 92 Конституції зобов`язати ваших підлеглих надати матиматичний розрахунок з поясненнями, з посиланням на норми права відповідно до нарахованної субсидії на комунальні послуги та інші документи відповідно наданих ОСОБА_3 заяв від 03.10.18р, 09.01.19р;
3) індивідуальним актом визначити місце мого перебування за адресою АДРЕСА_1 для передачи відділу реєстрації правдивої інформація до Єдиного державного демографічного реєстру, щоб забезпечити гарантії держави на вільне волевиявлення на виборах президента 31.03.19р;
4) зазначити юридичну адресу, номера телефонів, Е-mail, ЄДРПОУ установи на балансі якої знаходиться жилий будинок за адресою АДРЕСА_2 та з`ясувати і надати мені такі данні відповідно цього будинку роки здання в експлуатацію, проведення по плану та за фактом текущих і капітальних ремонтів і ким само;
5) окремим листом гарантувати для вчасної ліквідації аварійної ситуації у жилих приміщеннях АДРЕСА_3 і № 8 матеріальну допомогу особі з інвалідністю з зазначенням суми;
6) для врегулювання питань аварійної ситуації у жилих приміщеннях АДРЕСА_4 4 і АДРЕСА_4 8 АДРЕСА_5 . АДРЕСА_6 окремим листом надати розмежування компетенції, визначення порядку взаємодії між вашею установою та виконавчим комітетом Криворіжської міської ради в питанні контролю якості, використання за призначенням коштів установи на балансі якої знаходиться жилий будинок за адресою АДРЕСА_2 .
Відповідачем надано до суду копію відповіді на заяву-запит ОСОБА_1 за вихідним № С-129 від 28.02.2019 року про розгляд звернення.
При цьому, позивач зазначає, що відповідач не здійснив заходів, передбачених чинним законодавством, щодо розгляду його заяви-запиту та допустив бездіяльність, яка полягає у не дотриманні законної мети правового режиму при розгляді заяви.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Закон України «Про звернення громадян» регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.
Частиною першою статті 1 Закону України від 02.10.1996 № 393/96-ВР «Про звернення громадян» (далі - Закон № 393/96) встановлено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо (частина третя статті 3 Закону № 393/96).
Частинами шостою та сьомою статті 5 Закону № 393/96 визначено, що письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).
У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.
Частиною третьою статті 7 Закону № 393/96 визначено, якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону № 393/96 органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Згідно із частинами третьою та четвертою статті 15 Закону № 393/96 відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.
Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Згідно статті 18 та 19 Закону № 393/96 громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень. Органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Частиною першою статті 20 Закону № 393/96 визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Аналіз зазначених норм права, дає підстави зробити висновок, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків, при цьому, таке право кореспондується із обов`язками органів влади здійснити розгляд таких звернень, з урахуванням їх функціональних обов`язків.

З урахуванням викладеного, слід зазначити, що відповідачем додано копію листа від 28.02.2019 року № С-129 про розгляд звернення ОСОБА_1 від 14.02.2019 року, яким розглянуто заяву (запит) позивача, здійснено посилання на пункти запиту та певні законодавчі норми. Також, відповідачем надано витяг з реєстру відправлених листів від 14.03.2019 року на підтвердження направлення ОСОБА_1 листа від 28.02.2019 року № С-129 про розгляд звернення.

Таким чином із аналізу вказаних документів, слід дійти висновку, що відповідачем відповідно до ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» та у строки, встановлені ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» була надана відповідь на заяву-запит позивача від 14.02.2019 року.

Перевіривши правомірність дій (бездіяльності) відповідача при прийнятті відповідачем письмової відповіді при розгляді заяви-запиту позивача від 14.02.2019 року згідно до вимог ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку, що бездіяльність відповідачем не допущена, а надана відповідь за вих. № С-129 від 28.02.2019 року за заявою-запитом позивача від 14.02.2019 року прийнята у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Законом України «Про звернення громадян».

Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії не підлягають задоволенню, в тому числі винесення окремої ухвали згідно ст. 249 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки судом встановлено, що відповідачем була надана відповідь на питання позивача викладені у заяві-запиті.

В тому числі, щодо порушення відповідачем ст. 18, ст. 19 Закону України «Про звернення громадян», в частині права бути присутнім при розгляді запиту, суд зазначає, що матеріали справи не містять прохання позивача щодо його запрошення на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу та проведення засідання щодо розгляду даного запиту.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Аналіз зазначених норм права дає підстави зробити висновок, що засіб юридичного захисту порушеного права повинен бути ефективним та ґрунтуватися на конкретних підставах.

Так, позивач просить визнати протиправною бездіяльність відповідача та зобов`язати відповідача вчинити певні дії, що на його думку є ефективним заходом захисту порушеного права, без наявних на те конкретних підстав.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Приймаючи до уваги викладене, у суду відсутні підстави для задоволення даної позовної заяви.

Щодо розподілу судових витрат слід зазначити, що ухвалою суду від 07.06.2019 року позивача звільнено від сплати судового збору за даним позовом по справі №215/2570/19 та у зв`язку із відмовою в задоволенні позовних вимог, розподіл судових витрат згідно ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства, судом не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Голови виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Солод Віталія Михайловича про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного судувідповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко