Справа № 295/2843/18
Суддя: Перекупка І. Г.
Дата ухвалення: 2019-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №295/2843/18
УХВАЛА

Іменем України

22.10.2019 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головучого судді Перекупка І.Г.,

при секретарі судового засідання Поліщук К.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Житомирської міської ради в особі державного реєстратора Сіроткіної Лілії Євгенівни, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування реєстрації права власності 1/2 частини майна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Богунського районного суду м. Житомира перебуває з адміністративним позовом, в якому просить зобов`язати державного реєстратора скасувати реєстрацію права власності на 1/2 частину будинковолодіння по АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та зобов`язати державного реєстратора відновити шляхом внесення запису в державний реєстр речових прав, право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_2 , згідно договору дарування від 29.04.2015 року. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 15.11.2017 року по справі № 295/9538/15-ц апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, рішення Богунського районного суду м. Житомира від 30.05.2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову, а саме визнано житловий будинок по АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Визнано недійсним договір дарування від 29.04.2015 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину будинку по АДРЕСА_1 . В решті вимог позову відмовлено. Крім того, позивач посилався на те, що на підставі даного рішення суду апеляційної інстанції ОСОБА_3 05.01.2018 року звернулася до державного реєстратора виконавчого комітету Житомирської міської ради із заявою, в якій просила зареєструвати за нею право власності на 1/2 частину вказаного будинку. На підставі заяви ОСОБА_3 державний реєстратор Виконавчого комітету Житомирської міської ради Сіроткіна Лілія Євгенівна внесла в реєстр прав власності на нерухоме майно у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 відповідний запис, а саме вказавши вид спільної часткової власності по 1/2 частини будинку за ОСОБА_3 . Позивач зазначає, що такий запис не відповідає рішенню Апеляційного суд> Житомирської області по справі № 295/9538/15-ц від 15.11.2017 року, оскільки, згідно даного рішення чітко вказано, що житловий будинок по АДРЕСА_1 визнано спільною сумісною власністю подружжя. Обґрунтовуючи свій позов, позивач послався на інформацію з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майко, Державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта не рухомого майна від 04.03.2018 року.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 02.04.2018 року адміністративну справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про причини неявки не повідомив, заяв про розгляд справи за відсутності не надходило.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про причини неявки не повідомив.

Від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи у відсутність третьої особи та представника, просили відмовити в задоволенні позовних вимог. Також, представник зазначила, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства тому, що це спір, якій стосується права і не оскаржуються рішення та дії державного реєстратора. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс 17.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов таких висновків.

Судом встановлено, що внаслідок виникнення спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з приводу набутого майна подружжя, у червні 2015 року ОСОБА_3 звернулось до суду із позовом, в якому просила визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, яке видане на ім`я ОСОБА_1 ; визнати недійсним Договір дарування від 29.04.2015 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; визнати житловий будинок по АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя; визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини будинку за кожним.

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 15.11.2017 року по справі № 295/9538/15-ц рішення Богунського районного суду м. Житомира від 30.05.2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову, а саме визнано житловий будинок по АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Визнано недійсним договір дарування від 29.04.2015 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину будинку по АДРЕСА_1 ; в решті вимог позову відмовлено

Нормативно-правовим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав, є Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Процедура скасування записів речових прав на нерухоме майно здійснюється і. дотриманням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно то їх обтяжень», Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 року № 1127, а також щодо технічної скасування запису - пункт 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою КМУ від 26.10.2011 року № 1141 (зі змінами).

Процедура скасування записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснюється із дотриманням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державне реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127, а також щодо технічної можливості скасування запису - пункту 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1141 (зі змінами). Адміністративні послугу щодо скасування державної реєстрації прав до Державного реєстру прав надаються через Центри надання адміністративних послуг районних державних адміністрацій та органів місцевою самоврядування (міст обласного значення), державними реєстраторами суб`єктів державної реєстрації прав виконавчих органів сільських, селищних та міських рад, акредитованими суб`єктам, та нотаріусами.

Виходячи із вимог вказаних Законів, то однією із умов скасування державної реєстрації права власності, обтяження та іншого речового права є рішення суду, яке набрало законної сили Так, згідно статті 26 Закону передбачено, що запис про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень держаними реєстраторами вноситься до Державного реєстру прав у разі скасування на підставі рішення суду. Частиною п`ятою статті 26 Закону встановлено, що внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішенню державного реєстратора здійснюються в порядку, передбаченому для державної реєстрації прав.

Так, для внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав або нотаріусу, заяву та рішення суду, що набрало законної сили.

При розгляді поданої заяви про скасування, державний реєстратор приймає рішення про відмову у внесенні записів про скасування державної реєстрації прав, відмову у скасуванні записів Державного реєстру прав виключно за наявності таких підстав: заява про скасування державної реєстрації прав подана неналежною особою; подане рішення суду про скасування рішення державного реєстратора не набрало законної сили або не завірене належним чином відповідно до законодавства; запис про скасування державної реєстрації прав уже внесене, запис Державного реєстру прав з відповідним реєстраційним номером уже скасовано.

В результаті внесення записів про скасування державної реєстрації прав у відповідному розділі Державного реєстру прав державний реєстратор робить відмітку про скасування державної реєстрації прав.

При внесенні записів до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав, що здійснюється щодо державної реєстрації переходу чи припинення речових прав, державний реєстратор робить відмітку про скасування державної реєстрації прав, а також поновлює записи про речові права на нерухоме майно, що існували до проведення державної реєстрації прав.

У випадку коли внесення записів про скасування державної реєстрації прав здійснюється щодо державної реєстрації прав на об`єкт нерухомого майна, який поділено чи частку з якого виділено, або на об`єкти нерухомого майна, що об`єднано, державний реєстратор робить відмітку про скасування державної реєстрації прав та відкриває закритий розділ Державного реєстру прав та відповідну реєстраційну справу на підставі прийнятого ним рішення про відкриття закритого розділу Державного реєстру прав та реєстраційної справи.

Так, у силу п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухомоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державній реєстрації прав, зокрема, підлягає право власності (п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону Украйні «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Згідно з ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими т вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, як відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

У відповідності до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації; 6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником; 8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

При цьому, у силу п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав н нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться, у тому числі, на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, підставою для реєстрації права власності за ОСОБА_3 слугувало саме рішення Апеляційного суду Житомирської області від 15.11.2017 року, яким, зокрема, визнано за ОСОБА_3 право власності на частину об`єкта нерухомого майна.

Таким чином, приймаючи оскаржуване рішення у державного реєстратора, виходячи поданих заявником документів, були відсутні законодавчо - мотивовані підстави для скасування вище вказаної реєстрації.

Згідно п. 6 до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно з пунктами 1, 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до частин 1, 3 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно - правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні публічно-владних управлінських функцій

Тобто, адміністративними судами можуть розглядатися вимоги про визнання дій державного реєстратора щодо реєстрації права власності, лише у випадку, якщо так і позовні вимоги не є похідними від вимог у приватно-правовому спорі. Як вбачається з позовної заяви, вона мотивована тим, що відповідачем неправомірно зареєстровано право власності за ОСОБА_3 . Однак ОСОБА_3 є власником Ѕ частини житлового будинку, яке вона набула на підставі рішення суду.

За правилами частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майно та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Ураховуючи вищевикладене, суд вважає, що спір у цій справі не є публічно-правовим і не належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки спірні правовідносини стосуються права учасників справи на об`єкт нерухомого майна, а позовні вимоги у зазначеній справі спрямовані н захист цивільного права позивача.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.06.2018 у справі № 826/12559/16, від 27.06.2018 у справі № 815/6945/16.

Також згідно позиції висловленої в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2018 у справі № 686/22036/15-ц, суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись п.1, 5 ч. 1 ст. 238, ст. 248 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по адміністративній справі № 295/2843/18 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Житомирської міської ради в особі державного реєстратора Сіроткіної Лілії Євгенівни, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування реєстрації права власності 1/2 частини майна, закрити з підстав не належності розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Копію ухвали про закриття провадження у справі невідкладно надіслати сторонам.

Роз`яснити позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя І.Г. Перекупка