Справа № 520/5645/19
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2019-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 р.Справа № 520/5645/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Любчич Л.В. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.,

представника позивача Шишлова О.М.,

представника відповідача Шутової А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.08.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Сагайдак В.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 01.08.19 року по справі № 520/5645/19

за позовом Приватного підприємства "Фортуна Лімітед"

до Головного управління ДПС у Харківській області

про скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.08.2019 року адміністративний позов Приватного підприємства "Фортуна Лімітед" до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування наказу задоволений. Скасовано наказ Головного управління ДФС у Харківській області на проведення фактичної перевірки ПП Фортуна Лімітед від 28.05.2019 р. №3728.

Відповідач, не погодившись з даним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягав на законності судового рішення та просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, посилаючись на мотиви та доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги та зазначив, що рішення суду першої інстанції є правомірним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачає.

Разом з тим, від Головного управління ДПС у Харківській області надійшла заява про заміну відповідача з Головного управління ДФС у Харківській області на Головне управління ДПС у Харківській області у зв`язку з реорганізацією.

За приписами ч. 1 ст. 52 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 № 537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби. Реорганізовано деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної податкової служби.

В додатку 1 до вказаної постанови серед переліку територіальних органів Державної податкової служби, що утворюються визначено Головне управління ДПС у Харківській області.

Відповідно до положення про Головне управління ДПС у Харківській області, затвердженого наказом Державної податкової служби України від 12.07.2019 №14, Головне управління ДПС у Харківській області є правонаступником усіх прав та обов`язків Головного управління ДФС у Харківській області.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 20.08.2019 року було внесено відомості про припинення Головного управління ДФС у Харківській області в результаті реорганізації.

29.08.2019 року ГУ ДПС у Харківській області було прийнято наказ № 18 про початок виконання функцій і повноважень ГУ ДФС у Харківській області з реалізації державної податкової політики.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає за можливе здійснити заміну відповідача з Головного управління ДФС у Харківській області на Головне управління ДПС у Харківській області

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представника позивача та представника відповідача, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції,що на підставі п.п. 20.1.2, п.п. 20.1.4, п.п. 20.1.6, п.п. 20.1.8, п.п. 20.1.13 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, п.п. 80.2.7 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України заступником начальника прийнято наказ №3738 від 28.05.2019 р., яким наказано провести фактичну перевірку ПП «Фортуна Лімітед» (код за ), за адресою розташування господарських об`єктів: вул. Морозова, буд. 7, м. Харків; вул. Плеханівська, буд. 126/1, м. Харків, з 28 травня 2019 року тривалістю 10 діб.

На підставі вказаного наказу видані направлення на перевірку від 28.05.2019 р. №1277 та 1278.

Проте, посадових осіб не допущено до проведення перевірки, про що свідчить складений акт про відмову в допуску до проведення фактичної перевірки №3686/20-40- 13-05-08/39337675 від 04.06.2019 року.

Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог та не доведеності відповідачем правомірності прийнятого ним наказу про проведення перевірки.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Приписами пункту 75.1 статті 75 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки передбачений статтею 80 ПК України, в якій, зокрема, у пункті 80.5 зазначено, що допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно зі статтею 81 цього Кодексу.

Так, пунктом 81.1 статті 81 ПК України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Положеннями пункту 75.1. статті 75 та підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу визначено право на проведення перевірки, в тому числі фактичної перевірки, при чому така перевірка повинна проводитися в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до акту про відмову в допуску до проведення фактичної перевірки №3686/20-40- 13-05-08/39337675 від 04.06.2019 року посадових осіб було не допущено позивачем до проведення перевірки. Причиною відмови слугувала невідповідність наказу вимогам законодавства України.

Отже, в межах справи основним спірним питанням є законність підстав прийнятого оскаржуваного наказу про призначення фактичної перевірки.

Зі змісту оскаржуваного наказу встановлено, що підставою для призначення та проведення фактичної перевірки платника податків відповідачем вказані підпункт 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України.

Відповідно до п.п. 80.2.7 п. 80.2 ст. 80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з підстави: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Отже, передумовою проведення фактичної перевірки, з підстав передбачених підпунком 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, є отримання в установленому законодавством порядку інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на органи державної податкової служби.

З огляду на зміст вищенаведених правових норм колегія суддів зауважує, що оцінка правомірності наказу про проведення фактичної перевірки повинна надаватися з урахуванням достатності змісту наказу для висновків про фактичну підставу проведення відповідної перевірки

Проте, в самому спірному наказі, відсутні будь-які посилання на підстави призначення перевірки, окрім посилання на норми законодавства, що регулюють питання призначення перевірки.

Як вбачається з наказу від 28.05.2019 року №2728, у ньому міститься лише посилання на п.п.80.2.7 п. 80.2 ст. 80 ПК України, у зв`язку з чим неможливо ідентифікувати передбачену ПК України фактичну підставу для призначення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача.

Поряд з тим, представником відповідача надано до суду першої інстанції копію доповідної записки начальника управління податків і зборів з фізичних осіб від 24.05.2019 року на ім`я заступника начальника ГУ ДФС у Харківській області, яка, відповідно до наданих пояснень, була єдиною підставою для прийняття оскаржуваного наказу.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанцій, що вказана доповідна записка не може бути обґрунтованою причиною правомірності наказу, оскільки, як встановлено судом, податковим органом не доведено, що саме ця доповідна записка та наявна в ній інформація слугували підставою для прийняття спірного наказу, відсутня інформація, що в даному випадку податковий контроль необхідно було здійснювати саме в формі фактичної перевірки.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 18.12.2018 у справі №820/4891/18, від 05.03.2019 у справі №820/4893/18.

Колегія суддів зазначає, що спірний наказ не містить жодної інформації щодо того, в рамках яких заходів Головним управлінням ДФС у Харківській області встановлено невідповідність діяльності підприємства вимогам чинного законодавства; на підставі яких відомостей або документів (дата, номер, підпис уповноваженої особи) встановлені факти сумнівності; сумнівність яких саме операцій (дата операції, характер та наслідки такої операції та інші докази вчинення таких операцій, показання свідків, працівників) встановлена податковим органом.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про протиправність наказу про проведення фактичної перевірки від 28.05.2019 року №2728.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст. 241, ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.08.2019 року по справі № 520/5645/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді Л.В. Любчич О.В. Присяжнюк
Повний текст постанови складений та підписаний: 25.10.2019 року