Справа № 214/3239/19
Суддя: Гринь Н. Г.
Дата ухвалення: 2019-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/3239/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 жовтня 2019 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Гриня Н.Г.,

секретар судового засідання - Печарник З.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Ясковець Сергія Віталійовича про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень, визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, встановлення відсутності повноважень, -

ВСТАНОВИВ:

03.05.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд визнати протиправними дії інспектора ПП Ясковець С.В. щодо винесення відносно нього постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАБ №1102073 від 26.04.2019 року; визнати протиправною та скасувати оскаржувану постанову; встановити відсутність у відповідача повноважень поліцейського Національної поліції України, встановлений Законом України «Про Національну поліцію», а також згідно заяви про збільшення позовних вимог просив: постановити відносно відповідача окрему ухвалу відносно відповідача про наявність підстав для розгляду питання про притягнення його до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 353 КК України.

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 26.04.2019 року о 19.48 годині відповідачем у справі було складено відносно нього постанову серії ЕАБ №1102073 про накладення на нього адміністративного стягнення ч.1 ст. 126 КУпАП та ч.1 ст. 121 КУпАП, і призначив штраф 425 грн. На його прохання показати поліс обов`язкового страхування на транспортний засіб поліцейських було відмовлено, мотивуючи відмову тим, що він ніхто і тому показувати йому не буде. Отже, відповідач не мА полісу, тому насамперед мав скласти постанову на самого себе чи поліцейського, який керував даним транспортним засобом. Крім того, відсутність полку ПП коду ЄДРПОУ позбавляє відповідача права вчиняти будь-які дії від імені незареєстрованого у встановленому законом порядку суб`єкта публічного права, що свідчить про самовільне привласнення ним владних повноважень посадової особи центрального органу виконавчої влади. Також, відповідачем не було складено протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідач не переконав його, що він діє від легітимного органу Національної поліції чи його підрозділу. Вважає необхідним встановити факт включення відповідача до ППП в м. Кривий Ріг, (штатний розклад, наказ про прийняття на службу даного громадянина до територіального підрозділу НПУ і присвоєння йому спеціального звання. Оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, у постанові відсутні відомості про найменування органу від якого діяв відповідач, відсутня дата народження позивача, відсутні відомості по технічний засіб, яким здійснювався відеозапис і відомомості про його сертифікацію. Таким чином вважає себе невинуватим у скоєнні даного правопорушення у зв`язку із чим звернувся до суду з вказаним позовом.

Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, 14.08.2019 року в порядку ст.47 КАС України відповідач - інспектор ПП Ясковець С.В. подав відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у зв`язку із законністю та обґрунтованістю винесеної ним постанови. Свої заперечення мотивував тим, що 26.04.2019 року під час здійснення патрулювання ним було помічено транспортний засіб Mitsubishi Pajero Wagon з державним номерним знаком НОМЕР_1 з причіпом державний номерний знака НОМЕР_2 під керування водія ОСОБА_1 , як з`ясувалось після зупинки, який рухався з технічною несправністю, а саме на причепі не працював правий світловий покажчик повороту та після зупинки на його законну вимогу позивач відмовився пред`являти поліс обов`язкового страхування цивільної правової відповідальності, чим порушив п. 31.4.3 (а), п. 2.1 (ґ) ПДР України. Після зупинки транспортного засобу з дотриманням ПДР України, він з напарником підійшли, він відрекомендувався відповідно до ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» та повідомив причину зупинки, та попрохав водія пред`явити водійське посвідчення та документи на транспортний засіб. Попередньо роз`яснивши ОСОБА_1 його процесуальні права, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, він перейшов до розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу. Будь-яких клопотань позивач не заявляв. На переконання інспектора, оскаржувану ОСОБА_1 постанову винесено об`єктивно, законно, з наданням правової оцінки всім обставинам і наявним доказам, які підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, а всі його доводи з приводу незгоди не доведені жодними доказами та фактично спрямовані на уникнення відповідальності.

Позивач відповідь на відзив не надавав.

Сторони правом на участь в судовому засіданні не скористались, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача ОСОБА_3 був присутній у судовому засідання 10.10.2019 року, в якому судом було відмовлено у задоволенні його заяви про збільшення позовних вимог, та був повідомлений про дату розгляду справи, що підтверджується протоколом судового засідання.

Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.

Дослідивши письмові докази по справі, оглянувши відеозапис, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію учасників справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

26.04.2019 року інспектором роти №1 батальйону №1 Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Ясковець С.В. винесено постанову серії ЕАВ №1102073 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126, ч.1 ст. 121 КУпАП, у зв`язку з порушенням п.2.1 «г», п. 31.4.3 «а» ПДР України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. у дохід держави (а.с.4).

Винесення оскаржуваної позивачем постанови мотивовано тим, що 26.04.2019 року о 19-37 годин водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Mitsubishi Pajero Wagon державний номерний знак НОМЕР_3 не пред`явив поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на авто, причеп номерний знак НОМЕР_2 . Також водій керував транспортним засобом з технічною несправністю, а саме на причепі не працював правий показчик повороту.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.213, ст.ст.222, 258 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі передбачених ч.2 ст.122 КУпАП, в порядку скороченого провадження, тобто без складання протоколу про адміністративне правопорушення з винесенням постанови по справі про адміністративне правопорушення за результатами її розгляду на місці вчинення правопорушення.

Судом встановлено, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення інспектором ПП Ясковець С.В . як уповноваженою посадовою особою органу поліції, що не суперечить ст.276 КУпАП, з попереднім роз`ясненням ОСОБА_1 як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, його процесуальних прав, передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, що підтверджується підписом позивача в постанові про адміністративне правопорушення від 26.04.2019 року та оглянутим судом відеозаписом з бодікамери на диску DVD-R (запис № який розпочинається з повідомлення про здійснення відеофіксації, з роз`ясненням прав). Жодних клопотань ОСОБА_1 під час розгляду справи не заявлялось, окрім вказівки щодо надання поліцейським полісу обов`язкового страхування на транспортний засіб поліцейських.

Тобто суд приходить до висновку, що постанова винесена з дотриманням вимог ст.ст.222, 258, 278, 280, 283 КУпАП та процесуального порядку, передбаченого розділом IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 06.11.2015 року за №1376.

При цьому суд вважає помилковими доводи позивача щодо неправомірності розгляду відповідачем справи на місці зупинки транспортного засобу та без складання протоколу.

Так, положеннями ч.2 ст.276 КУпАП передбачено альтернативу у виборі місця розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ст.ст. 121, 126 КУпАП: за місцем його вчинення, обліку транспортного засобу або місцем проживання порушника. Крім того, ч.6 ст.276 КУпАП передбачено можливість розгляду справи й в іншому місці.

Розділ ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року №1395 визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення (п.1 розділу ІІІ).

Аналіз положень глави 22 КУпАП в системному зв`язку з положеннями глави 17 КУпАП вказує на неможливість ототожнення понять «місце вчинення адміністративного правопорушення» з місцем розгляду справи «на місці вчинення адміністративного правопорушення», які мають різне цільове спрямування та правовий зміст. Так, в контексті ст.276 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення передбачає її розгляд за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення в межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України, що також передбачено в п.2.4 рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 року.

Судом встановлено, що справа про адміністративне правопорушення, в якій винесена постанова, була розглянута інспектором, як уповноваженою посадовою особою органу поліції безпосередньо на місці вчинення правопорушення.

Таким чином, суд не бере до уваги доводи позивача з приводу винесення постанови без складання проколу про адміністративне правопорушення та на місці вчинення правопорушення, оскільки під час винесення оскаржуваної постанови відповідач мав право винести постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання протоколу про адміністративне правопорушення, навіть у випадку незгоди особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з допущенним нею порушенням.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладену в постанові від 12 березня 2018 року по справі №751/6165/17.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.5 ст.14 Закону «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Диспозицією ч.1 ст.121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності.

Відповідно до п.31.4.3 «а» ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам зовнішніх світлових приладів, а саме кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.

Згідно з ст.251 КУпАП, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється доказами у справі, якими є: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речові докази та інші документи.

У відповідності до ч.ч.1, 4 ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Так, ч.1 ст.40 Закону України «Про національну поліцію» закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Отже, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

З огляду на те, що в силу п. 9 ч.1 ст. 31 та ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» відеоспостереження за дотриманням позивачем ПДР України інспектором ПП Ясковець С.В. зафіксовано у встановленому законом порядку, а сам відеозапис, зазначений в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності суд визнає як належний та допустимий доказ.

Крім того, у відповідності до вимог ч.2 ст.77 КАС України, в оскаржуваній постанові зазначено про наявність відеозапису як доказу вчинення позивачем правопорушення.

Так, на відеозаписі під назвою «Факт порушення» на диску DVD-R зафіксовано, що під час руху транспортного на причепі дійсно не горів показчик повороту вправо в порушення вимог п.31.4.3 «а» ПДР України, що він визнав під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, тому суд приходить до висновку про беззаперечність та доведеність вчинення позивачем інкримінованого його правопорушення за ч.1 ст.12. КУпАП.

Стосовно надання оцінки правомірності дій відповідача щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.2.1 «ґ» ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Як визначено ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідним підрозділом Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів ДТП.

Диспозицією ч.1 ст.126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Системним аналізом зазначених норм суд приходить до висновку, що дійсно у випадку керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки, зокрема поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), наступає відповідальність, передбачена ч.1 ст.126 КУпАП. В той же час, встановлення зазначених обставин та правомірність вимоги працівника поліції щодо його пред`явлення відповідно до п.2.4 ПДР України можливі лише у двох випадках: 1) при складанні підрозділом Національної поліції протоколів щодо порушень правил дорожнього руху; 2) під час оформлення матеріалів ДТП.

Судовим розглядом встановлено, а сторонами підтверджено, що пред`явлення інспектором ПП вимоги пред`явити ОСОБА_1 поліс обов`язкового страхування та інших документів на транспортний засіб мало місце під час зупинки його внаслідок порушення вимог п. 31.4.3 «а» ПДР України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що пред`явлення відповідачем вимоги щодо пред`явленням позивачем полісу було законним та правомірним.

Щодо посилання позивача на не пред`явлення інспектором полісу обов`язкового страхування не беруться до уваги, оскільки надання такого полісу за вимогою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не передбачено чинним законодавством.

Інші підстави, на які посилається позивач в своєму позові, суд розцінює як бажання останнього ухилитися від відповідальності за вчинене правопорушення, оскільки вони не впливають за своєю суттю на правомірність винесення відповідачем постанови

За даних обставин доводи, наведені позивачем без їх доказового підтвердження, спростовуються обґрунтованою позицією відповідача та наданими ним доказами, які в своїй сукупності є свідченням наявності в діях ОСОБА_1 складів інкримінованих йому адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 126, ч.1 ст. 121 КУпАП. Сумнівів щодо доведеності його вини, які б тлумачились на його користь, у суду немає.

Враховуючи, що в ході судового розгляду знайшов підтвердження факт допущення позивачем порушення ПДР України, дійсність порушення вимог користування попереджувальними сигналами при зміні напрямку руху, що визначає правомірність його зупинки працівниками поліції, накладення інспектором ПП адміністративного стягнення в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.126 КУпАП із дотримання принципу законності та з "...досягненням справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи", що також узгоджується з правовою позицією Європейського Суду з прав людини, викладеною в рішеннях від 24.03.2005 року у справі Фрузен проти Росії" та від 09.06.2005 року у справі "Бакланов проти Росії", суд приходить до висновку про законність та правомірність винесеної ним постанови, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суб`єкта владних повноважень - без змін.

Крім того, суд не вбачає підстав для задоволення вимог в частині притягнення інспектора до Кримінальної відповідальності, оскільки в ході судового розгляду встановлено, що справа про адміністративне правопорушення, в якій винесена постанова, була розглянута інспектором, як уповноваженою посадовою особою органу поліції безпосередньо на місці вчинення правопорушення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи ухвалення судом рішення на користь відповідача та звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до ст.288 КУпАП, в силу ч.5 ст.94 КАС України судові витрати підлягають компенсації за рахунок Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.2, 3, 5, 9, п.10 ч.6 ст.12, ст.ст.72-79, 139, 162, п.2 ч.1, ч.3 ст.241, ст.ст.242, 244-246, 250, 255, 257, 268, 269, 271, 286, 293, п.п.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Ясковець Сергія Віталійовича про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень, визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, встановлення відсутності повноважень, - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з моменту його підписання через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст.286 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду складено та підписано 24.10.2019 року.

Суддя Н.Г. Гринь