Справа № 824/747/19-а
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2019-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2019 р. м. Чернівці Справа № 824/747/19-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боднарюка О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач), звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність та відмову Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області оформити всі необхідні документи та подання про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", і направити вказані документи до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції України в Чернівецькій області оформити всі необхідні документи та подання про призначення ОСОБА_1 , пенсії за вислугу років, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", і направити вказані документи до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області для розгляду та прийняття рішення.

І. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

1. Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що 16.05.2019 року звільнений зі служби в поліції наказом ГУНП України в Чернівецькій області №63 о/с від 08.05.2019 року. На момент звільнення зі служби його вислуга років на військовій службі, в органах внутрішніх справ, Національній поліції становить 26 років 02 місяці 14 днів. Тому позивач вважає, що відповідно до чинного законодавства має право на отримання пенсії за вислугу років на підставі вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Звертав увагу суду на те, що реалізовуючи своє право на отримання пенсії за вислугу років звернувся до органу пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за вислугу років. При цьому, також подав заяву про виготовлення та спрямування до органу пенсійного фонду всіх необхідних документів для вирішення питання про призначення пенсії за вислугою років, що відповідає вимогам Порядку оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідачем відмовлено у задоволенні заяви позивача (лист від 27.05.2019 року № 51/123/05/55-19) мотивуючи тим, що календарна вислуга років на день звільнення позивача становить 20 років 09 місяців 22 дні, тому на думку відповідача відсутні підстави для призначення пенсії за вислугу років.

На переконання позивача, відповідач не вірно застосував норми законодавства, якими врегульовано порядок обчислення вислуги років, внаслідок чого протиправно не врахував до вислуги останнього 5 років 4 місяці 22 дні.

Вважає відмову та бездіяльність відповідача необґрунтованими і протиправними, оскільки суперечить чинному законодавству.

Окремо зауважив, що повноваження відповідача у спірних правовідносинах зводяться лише до підготовки подання і передачі заяви та підготовлених ним документів до органу, що призначає пенсію, відтак відповідач допустив протиправну бездіяльність.

2. Відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого зазначив, що право позивача на пенсію за вислугою років наступає при умовах визначених статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". В цій прямій нормі права законодавець чітко визначив поняття - "календарні роки", без будь-яких посилань на можливість (випадки) врахування вислуги років в пільговому обчисленні.

На думку відповідача, у позивача відсутнє право на призначення пенсії за вислугу років з урахуванням пільгової вислуги років, оскільки позивач не мав встановленої пунктом "а" частини першої статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" календарної вислуги років на момент звільнення, а саме - 24 і більше календарних років.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилаючись на норми Порядку оформлення документів та інші підзаконні акти, що регулюють спірні правовідносини зазначив, що заяви про призначення пенсії за вислугу років особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України через уповноважені структурні підрозділи, зокрема Міністерства внутрішніх справ України. А тому, твердження позивача про відсутність у відповідача компетенції для розгляду питання пенсійного забезпечення працівників поліції не відповідають дійсності.

Окрім іншого відповідач звертав увагу суду також на те, що відповідно до підпункту 2 та 3 пункту 1 розділу III Інструкції № 760 про організацію роботи з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідач здійснює перевірку обчислення вислуги років (страхового стажу) для призначення пенсії та перевірку поданих для призначення пенсії документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта та інших документів.

З огляду на наведене вище вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача.

3. Позивач подав до суду відповідь на відзив, де наведені аналогічні аргументи та доводи, які викладені в адміністративному позові.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ В СПРАВІ.

1. 02.07.2019 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

2. 31.07.2019 року ухвалою суду за клопотання позивача призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб на 14:00 год. 13 серпня 2019 р.

ІІІ. ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

1. 22.10.2019 року представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав наведених в адміністративному позові. В судовому засіданні подав заяву, в якій просив суд розглянути справу в порядку письмового провадження.

2. Представник відповідача в судовому засіданні подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу в порядку письмового провадження, проти задоволення позову заперечував з підстав наведених у відзиві.

3. Враховуючи приписи статті 194 КАС України, та подання учасниками справи заяв про розгляд справи у порядку письмового провадження без їх участі, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

ІV. ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ ТА ВІДПОВІДНІ ПРАВОВІДНОСИНИ.

1. На підставі наказу №63 о/с від 08.05.2019 року ГУНП України в Чернівецькій області 16.05.2019 року позивача звільнено зі служби в поліції (за власним бажанням) на підставі п.7 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію".

Стаж служби для виплати надбавки за вислугу років та одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції обраховано в кількості: 20 років 09 місяців 22 дні. (а.с.10)

2. 27.05.2019 року позивач звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області через Сектор з питань пенсійного забезпечення ГУНП України в Чернівецькій області про призначення пенсії за вислугу років на підставі вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". (а.с.11)

3. В той же день (27.05.2019р.) позивач подав заяву до Сектору з питань пенсійного забезпечення ГУНП України в Чернівецькій області, в якій просив оформити усі необхідні документи і подання про призначення позивачу пенсії за вислугу років та направити цих документів до ГУ ПФУ у Чернівецькій області для вирішення питання про призначення пенсії за вислугу років. (а.с.12)

4. Листом №51/123/05/55-19 від 27.05.2019 року Сектору з питань пенсійного забезпечення ГУНП України позивача повідомлено про наступне.

Відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" розділу II "Пенсії за вислугу років" статті 12-а "Умови призначення пенсії за вислугу років", пенсії за вислугу років призначаються: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військовослужбовцям за контрактом, іншим особам незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 01 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше.

Відповідно до наказу ГУНП в Чернівецькій області від 08.05.2019 року № 63 о/с календарна вислуга років позивача на день звільнення становить - 20 років 09 місяців 22 дні, тому відсутня умова для призначення такої пенсії. (а.с.13)

5. Зі змісту довідки № 2606/123/12/01-2019 від 20.05.2019 року Управління кадрового забезпечення ГУНП у Чернівецькій області видно, що ОСОБА_1 , 1978 року народження дійсно служив в органах внутрішніх справ з 21.01.2000 (наказ про прийняття № 2 о/6 від 21.01.2000) по 16.05.2019 (наказ про звільнення №63о/с від 08.05.2019). Вислуга на день звільнення в календарному обчисленні становить - 20 років 09 місяців 22 дні, в пільговому обчисленні становить - 26 років 02 місяці 14 днів.

За час служби в УМВС України в Чернівецькій області та ГУНП в Чернівецькій області перебував на посадах, зокрема:

21.01.2000р.-16.06.2000р. - курсант Чернівецького училища професійної підготовки працівників міліції;

16.06.2000р.-01.03.2002р.- міліціонер підрозділу міліції по охороні майна облдержадміністрації при Чернівецькому міськвідділу УМВС України в Чернівецькій області;

01.03.2002р.-01.03.2003р. - міліціонер окремого взводу по охороні майна облдержадміністрації при УМВС України в Чернівецькій області;

01.03.2003р.-01.04.2004р. - міліціонер взводу окремої роти патрульно-постової служби міліції при Чернівецькому міському відділі УМВС України в Чернівецькій області (згідно Постанови КМУ № 393 від 1992 року та Наказу МВС України № 895 від 2011 року, посада має вислугу років в пільговому обчисленні 30:40);

01.04.2004р.-01.10.2004р. - міліціонер взводу окремої роти патрульно-постової служби міліції при УМВС України в Чернівецькій області (згідно Постанови КМУ № 393 від 1992 року та Наказу МВС України № 895 від 2011 року, посада має вислугу років в пільговому обчисленні 30:40);

01.10.2004р.- 22.08.2005 р. - міліціонер оперативного взводу окремої роти міліції особливого призначення "Беркут" при УМВС України в Чернівецькій області (згідно Постанови КМУ № 393 від 1992 року та наказу МВС України № 198 від 2012 року, посада має вислугу років в пільговому обчисленні 1:1,5);

22.08.2005 р.- 01.12.2012р. - міліціонер оперативного взводу роти міліції особливого призначення "Беркут" при УМВС України в Чернівецькій області (згідно Постанови КМУ № 393 від 1992 року та наказу МВС України № 198 від 2012 року, посада має вислугу років в пільговому обчисленні 1:1,5);

01.12.2012р. - 25.04.2013р. - фельдшер медичного пункту роти міліції особливого призначення "Беркут" при УМВС України в Чернівецькій області (згідно Постанови КМУ № 393 від 1992 року та наказу МВС України № 198 від 2012 року, посада має вислугу років в пільговому обчисленні 1:1.5);

25.04.2013р. - 27.02.2014р. - міліціонер відділення №1 оперативного взводу роти міліції особливого призначення "Беркут" при УМВС України в Чернівецькій області (згідно Постанови КМУ № 393 від 1992 року та наказу МВС України № 198 від 2012 року, посада має вислугу років в пільговому обчисленні 1:1,5)

27.02.2014р. - 12.03.2014р. - зарахований в розпорядженні начальника УМВС України в Чернівецькій області;

12.03.2014р. - 24.10.2014р. - міліціонер відділення №1 взводу №1 спеціальної роти міліції при УМВС України в Чернівецькій області;

24.10.2014р.- 15.02.2015р. - міліціонер відділення №1 оперативного взводу роти міліції громадської безпеки особливого призначення при УМВС України в Чернівецькій області;

15.02.2015р.- 15.03.2015 р. - приймав безпосередню участь в АТО на території Донецької та Луганської областях (згідно Постанови КМУ № 393 від 1992 року та Постанови КМУ № 232 від 2014 року, наказ АТЦ при СБУ № 74 від 15.03.2015р., посада має вислугу років в пільговому обчисленні 1:3)

15.03.2015р. - 06.11.2015р. - міліціонер відділення №1 оперативного взводу роти міліції громадської безпеки особливого призначення при УМВС України в Чернівецькій області;

06.11.2015р. - звільнений у запас Збройних Сил за пунктом 63 "к" (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) до Національної поліції);

07.11.2015 р.- 01.12.2016р. - поліцейський роти поліції особливого призначення при ГУ Національної поліції в Чернівецькій області.

01.12.2016р. - 16.05.2019р. - поліцейський відділення №1 взводу №2 роти поліції особливого призначення ГУ Національної поліції в Чернівецькій області;

16.05.2019 р. - згідно закону України "Про Національну поліцію", звільнений зі служби в поліції відповідно до п.7 ч.1 статті 77 (за власним бажанням), наказ ГУНП від 08.05.2019 року № 63 о/с. (а.с.20-21)

V. ДО ВКАЗАНИХ ПРАВОВІДНОСИН СУД ЗАСТОСОВУЄ НАСТУПНІ ПОЛОЖЕННЯ ЗАКОНОДАВСТВА ТА РОБИТЬ ВИСНОВКИ ПО СУТІ СПОРУ.

1. Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є Закон України N 2262-XII від 09 квітня 1992 року "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі -Закон N 2262-XII).

Зазначеним законом держава гарантувала гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

За нормами статті 1 Закону N 2262-XII особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Згідно п. "а" частини 1 статті 12 Закону N 2262-XII пенсія за вислугу років призначається: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше.

При цьому, за правилами частини 2 статті 12 вказаного Закону до календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Відповідно до частини 2 статті 17 Закону N 2262-XII до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Відповідно до пункту "б" статті 1-2 Закону № 2262-XIІ право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають, зокрема, звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України та поліцейські.

Відповідно до статті 17-2 Закону № 2262-ХІІ обчислення вислуги років для призначення пенсії здійснюється, як правило, за послужним списком особової справи особи, яка має право на пенсію за цим Законом.

В ході розгляду справи судом встановлено, що позивач проходив службу - в період з 20.11.1997р. по 17.05.1999р. у Збройних Силах України; в період з 21.01.2000р. по 06.11.2015р. на різних посадах в УМВС України в Чернівецькій області; в період з 07.11.2015р. по 16.05.2019р. на різних посадах в ГУНП в Чернівецькій області. За вказані періоди згідно розрахунку відповідача, вислуга років позивача складає 20 років 09 місяців 22 дні.

Разом з тим, відповідно до Послужного списку позивача наявні періоди служби, які згідно чинного законодавства зараховуються до вислуги років на пільгових умовах, проте відповідачем на думку суду неправомірно не враховано вказані періоди служби при розгляді звернення позивача.

Водночас слід зазначити, що відповідно до 17-1 Закону № 2262-ХП порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов для призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992р. №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" (далі - Порядок №393).

Пунктом 1 зазначеного Порядку №393 визначено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейським до вислуги років зараховуються, зокрема: служба в органах внутрішніх справ України, військова служба у Збройних Силах та служба в Національній поліції.

Згідно пп. "а" п. 3 Порядку №393 до вислуги років для призначення пенсій" особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць за три місяці час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.

Один місяць служби за півтора місяця (підпункт "в" пункту 3 Порядку №393) у підрозділах міліції особливого призначення за переліком посад і умовами (в порядку), що визначаються керівниками відповідних міністерств і відомств.

Відповідно до пп. "г" пункту 3 Порядку № 393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за сорок днів у підрозділах патрульної служби за переліком посад і умовами, що визначаються Міністерством внутрішніх справ.

Відповідно до записів в послужному списку позивача наявні відомості про те, що в період з 01.03.2003р. до 01.10.2004р. останній проходив службу в окремій роті ППС міліції при УМВС України в Чернівецькій області. Відтак, вказаний період служби (1 рік 7 місяців 1 день, або 19 місяців) повинен зараховуватись до вислуги років у співвідношенні 40 днів за один місяць, а саме розрахована відповідачем вислуга років повинна бути збільшена на 19x10=190 днів, або на 6 місяців 9 днів.

Посади міліціонера оперативного взводу та фельдшера медичного пункту, на яких позивач проходив службу у підрозділах міліції особливого призначення, передбачені наказом Міністерства Внутрішній Справ №198 від 13.03.2012р. "Про затвердження Переліку посад рядового і начальницького складу в підрозділах МОП "Беркут", час проходження служби на яких обчислюється з розрахунку один місяць служби за півтора місяця", який був чинний в період проходження служби позивачем на вказаних посадах.

Слід зазначити й те, що пунктом 2 зазначеного Наказу передбачено, що вислуга років для призначення пенсій на пільгових умовах зараховується працівникам, зазначеним у пункті 1 цього наказу, які перебували на службі після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" (із змінами), при цьому таким працівникам на пільгових умовах зараховується весь час проходження служби на відповідних посадах.

Виходячи із того, що законодавець в даному випадку визначив проміжок часу проходження служби, як - «весь час проходження служби» відтак, вказаний період служби (9 років 4 місяці 27 днів) повинен зараховуватись позивачу до вислуги років у півторакратному розмірі, а саме розрахована відповідачем вислуга років повинна бути збільшена на 4 роки 8 місяців 13 днів.

Системний аналіз наведених правових норм з урахуванням правової позиції Верховного Суду, викладеною у постанові від 27.06.2018 року у справі №750/9775/16-а, дає підстави для висновку, що визначальною підставою у питанні можливості пільгового обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, є наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення зазначених періодів (строку) до стажу роботи працівників певної категорії, для реалізації цими особами права на призначення різних видів пенсій, чи інших соціальних виплат. Основним актом, на підставі якого здійснюється таке регулювання є, зокрема, Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Можливість пільгового обчислення періоду проходження військової служби є похідною від визначальної підстави і має пов`язуватися не з категорією працівників, що реалізують право на пенсію за вислугу років, а зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті проходження служби в певний, визначений у законодавчому порядку період часу. Така можливість передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393, та в даному випадку також наказом Міністерства Внутрішній Справ №198 від 13.03.2012р. "Про затвердження Переліку посад рядового і начальницького складу в підрозділах МОП "Беркут".

Окрім іншого, суд вважає за необхідне звернути увагу також на те, що до актів правового регулювання умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення.

Суд вважає за необхідне наголосити на тому, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 року № 8-рп/99 та від 20.03.2002 року № 5-рп/2002)

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Окремо суд зазначає, що Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.

Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у п. 23 рішення "Кечко проти України" від 08.11.2005 року, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Проаналізувавши наведене вище в контексті встановлених обставин справи, судом достовірно встановлено, що вислуга років позивача для призначення пенсії за вислугу років становить 26 років 02 місяці 14 днів, а тому у відповідності до вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" позивач має право на призначення пенсії за вислугу років.

2. Надаючи правову оцінку твердженням позивача з приводу протиправної бездіяльності та прийнятого рішення (відмови) посадових осіб відповідача, суд зазначає наступне.

Як зазначено вище, відповідач у листі від 27.05.2019р. №51/123/05/55-19 повідомив позивача про прийняття ним рішення про відсутність підстав для призначення йому пенсії за вислугу років. На думку суду, приймаючи вказане рішення, відповідач діяв не в спосіб і в порядку визначеному законодавством, з огляду на наступне.

Згідно пункту 12 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007р., на уповноважений структурний підрозділ ГУНП покладено обов`язок оформлення усіх необхідних документів, подання про призначення пенсії (згідно додатку 2), і направлення заяви з такими документами до органу, що призначає пенсію, в даному випадку - ГУ ПФУ у Чернівецькій області.

Відтак, повноваження відповідача у спірних правовідносинах зводяться лише до перевірки документів (розрахунку стажу), підготовки подання та передачі заяви позивача з підготовленими документами до органу, що призначає пенсію. Таким чином, в порушення приписів пункту 12 зазначеного вище Порядку, відповідач допустив протиправну бездіяльність, яка виразилась в не направленні документів до органу пенсійного фонду, який уповноважений призначати пенсію.

Зі змісту пункту 12 вказаного Порядку також вбачається, що уповноважений структурний підрозділ ГУНП готує і подає до органу ПФУ своє подання щодо призначення пенсії. Отже, законодавством передбачено алгоритм дій уповноваженого структурного підрозділу ГУНП в частині підготовки і направлення документів, які стосуються призначення чи не призначення особі пенсії, з відображення своєї позиції у поданні, яке готує цей підрозділ.

Тому, суд погоджується з доводами позивача про те, що якщо відповідач дійшов висновку про відсутність підстав для призначення пенсії позивачеві за вислугу років, він повинен був висловити свою позицію у поданні, яке зобов`язаний направити разом з заявою та іншими документами до органу пенсійного фонду.

Пунктом 14 вказаного Порядку передбачено, що розгляд питання про призначення пенсії та прийняття рішення з даного питання приймає орган, що призначає пенсії - тобто орган ПФУ, а не підрозділ ГУНП. Пункт 17 Порядку регламентує, що не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними документами орган, що призначає пенсії, розглядає подані документи та приймає рішення. Пункт 18 Порядку встановлює, що рішення щодо призначення пенсії оформляється розпорядження органу, що призначає пенсії, тобто ПФУ.

Зі змісту спірних правовідносин вбачається, що посадовими особами відповідача всупереч зазначеним вище нормам законодавства, прийнято протиправне рішення про відсутність умов для призначення пенсії позивачеві, внаслідок чого мала місце протиправна бездіяльність, яка полягала у не скеруванні до Головного управління ПФУ у Чернівецькій області заяви останнього з відповідними документами для призначення пенсії за вислугу років.

З огляду на вищезазначене, а також враховуючи, що судом встановлено протиправну бездіяльність відповідача, суд дійшов до висновку про зобов`язання відповідача оформити всі необхідні документи та подання про призначення позивачеві пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", і направити вказані документи до органу пенсійного фонду.

3. Відповідно до частини 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно вимог статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи наведене вище, суд погоджується з мотивами і аргументами на які посилався позивач, оскільки наведений перелік доказів повністю спростовує позицію відповідача, відтак адміністративний позов слід задовольнити повністю.

VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

1. Враховуючи те, що позивач в даній категорії справ звільнений від сплати судового збору, суд не вирішує питання про розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність та відмову Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області щодо оформлення всіх необхідних документів та подання про призначення ОСОБА_1 , пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», і направити вказані документи до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області.

3. Зобов`язати Головне управління Національної поліції України в Чернівецькій області оформити всі необхідні документи та подання про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», і направити вказані документи до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області для розгляду та прийняття рішення.

4. Розподіл судових витрат не здійснюється.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області (вул. Головна, 24, м. Чернівці, 58002, )

Суддя О.В. Боднарюк