Справа № 140/1437/19
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2019-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/8304/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Довгої О.І., Шавеля Р.М.,

за участю секретаря Мельничук Б.Б.

представника апелянта ОСОБА_1 .А.

представника відповідача Андріяш Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Волинської митниці ДФС на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 року (ухвалене головуючим суддею Димарчук Т.М. о 12 год. 07 хв. у м. Луцьку, повний текст судового рішення складено 01 липня 2019 року) у справі № 140/1437/19 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 15.04.2019 №UA 205110/2019/000396/2.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що ним було надано усі документи, які дають можливість митному органу визначити митну вартість задекларованого товару за 6 (резервним) методом. Зокрема, декларантом подано митному органу документи які посвідчують підстави придбання товару, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування, а саме: рахунок-фактуру (інвойс) від 01.04.2019 BLA № 462549, згідно з яким ціна товару становить 1600, 00 Євро, який завірений підписами сторін, а також витяг з електронного каталогу SCHWACKE NET 155520/29708740 згідно даних якого було сформовано митну вартість у розмірі 3000,00 Євро. Позивач зазначає, що тягар доведення неправильності заявленої митної вартості лежить на органі доходів і зборів. Вважає, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості орган доходів і зборів повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися органом доходів і зборів при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу. При обґрунтуванні неможливості застосування певних другорядних методів орган доходів і зборів повинен конкретизувати підстави незастосування цих методів.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 25.06.2019 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано рішення Волинської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів від 15.04.2019 № UA 205110/2019/000396/2.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для визначення митної вартості за резервним методом, а тому суд дійшов висновку, що рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 15.04.2019 № UA 205110/2019/000396/2 є необґрунтованим та не відповідає нормам митного законодавства.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що задекларувавши резервний метод визначення митної вартості товару в МД № UA205090/2019/045630 (відмовлена декларація), декларант визнав, що всі основні методи визначення митної вартості товару, з першого по п`ятий, не можуть бути застосовані так як у нього відсутня будь яка інформація, яка могла б бути надана митному органу під час проведених консультацій під час поетапного застосування митницею методів визначення митної вартості товару.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та надав пояснення, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні представник позивача, заперечив щодо задоволення апеляційної скарги та надав пояснення. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_2 придбав в компанії UAB «ZEMEDA» (Литва) легковий автомобіль: марка RENAULT модель MEGANE SCENIC; номер кузова НОМЕР_1 ; загальна кількість місць - 5; призначення: для використання дорогами загального користування; тип двигуна - дизельний; робочий об`єм двигуна - 1461 см.куб; потужність - 81 кВт; колісна формула 4х4; календарний рік виготовлення - 2011; модельний рік виготовлення - 2011, б/в; тип кузову хетчбек; колір - сірий.

Декларантом ТзОВ «Стар Брок» в інтересах ОСОБА_2 до Волинської митниці ДФС для митного оформлення в режимі імпорту вказаного вище автомобіля 03.04.2019 було подано митну декларацію № UA205090/2019/045630, в якій у графі 42 зазначено ціну товару 1600, 00 Євро. В графі 45 митну вартість вказано в сумі 90633, 17 грн (еквівалентну 3000, 00 Євро), яку визначено за 6 (резервним) методом визначення митної вартості товару (а.с. 34).

Для підтвердження митної вартості декларантом до митної декларації додано такі документи (графа 44 та доповнення №1):

рахунок-фактуру (інвойс) від 01.04.2019 BLA № 462549;

декларацію про походження товару від 01.04.2019 № 462549;

свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 ;

акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 02.04.2019 № UA205010/2019/217087 з додатковим аркушем;

некласифікований документ, який підтверджує заявлену митну вартість товару SCHWACKE NET 155520/29708740 від 02.04.2019;

інші документи (паспортний документ фізичної особи для перетину державного кордону, паспорт громадянина України, документ про сплату митних платежів тощо) (а.с. 11-17).

Із витягу з автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор» (а.с. 50) вбачається, що під час здійснення митного контролю та митного оформлення імпортованого товару із застосуванням системи управління ризиками за МД № UA205090/2019/045630 встановлено, що декларантом заявлено митну вартість на рівні 3000, 00 Євро. В технічному паспорті № 2013AG87242 від 24.01.2013 в графі С зазначений власник ESPERANDIEU SYLVAIN, а в рахунку-фактурі від 01.04.2019 BLA № 462549 продавцем вказано компанію UAB «ZEMEDA». У зв`язку з тим, що документи подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також у зв`язку з спрацюванням ризиків АСАУР «Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення митної вартості за VІN-кодом: VF1JZ3G0D45198465, валюта - EUR, вартість товару 4350, 00 Євро».

Посадовою особою митниці декларанту запропоновано в 10-ти денний термін надати: декларацію країни відправлення; банківські платіжні документи; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; договори (угоди, контракти) із третіми особами, зазначеними в технічному паспорті; рахунки про здійснення платежів третім особам чи інші платіжні документи, що підтверджують вартість товар, так як в технічному паспорті вказано декілька власників; транспортні (перевізні) документи, що містять відомості про вартість перевезення, страхові документи; інші документи, що підтверджують митну вартість імпортованого товару за бажанням декларанта.

У зв`язку з неподанням декларантом додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, 15.04.2019 Волинською митницею ДФС прийнято рішення № UA 205110/2019/000396/2 про коригування митної вартості товарів (а.с. 46).

У графі 33 рішення зазначено, що митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку із тим, що документи, подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом. Під час здійснення митного контролю за правильністю визначення митної вартості було встановлено, що декларантом заявлено митну вартість на рівні 3000,00 Євро. В технічному паспорті № 2013 НОМЕР_3 від 24.01.2013 в графі С зазначений власник транспортного засобу ESPERANDIEU SYLVAIN, а в рахунку-фактурі від 01.04.2019 BLA № 462549 продавцем вказано компанію UAB «ZEMEDA». Крім того, зазначається, що декларантом не було надано витребуваних митним органом додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості.

Позивач вважаючи прийняте відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів протиправним, звернувся до суду відповідними позовними вимогами.

Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правильне застосування норм матеріального та процесуального права та повне з`ясування обставин справи судом першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 54 Митного кодексу України (далі - МК України) встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (ч.1).

Відповідно до ст. 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно з ч. 1 ст. 51, ч. 1 ст. 52 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено ч. 2 ст. 52 МК України, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

За змістом ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (частина друга статті 57 МК України).

Відповідно до ч. 3, 4 статті 57 МК України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Положеннями ч. 5, 6 ст. 57 МК України закріплено, що у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до ст.62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу (ч. 8 ст. 57 МК України).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Як згадувалось вище та підтверджується матеріалами справи, декларантом ТзОВ «Стар Брок» в інтересах ОСОБА_2 до Волинської митниці ДФС для митного оформлення в режимі імпорту вказаного вище автомобіля 03.04.2019 було подано митну декларацію № UA205090/2019/045630, в якій у графі 42 зазначено ціну товару 1600, 00 Євро. В графі 45 митну вартість вказано в сумі 90633, 17 грн (еквівалентну 3000, 00 Євро), яку визначено за 6 (резервним) методом визначення митної вартості товару (а.с. 34).

Для підтвердження митної вартості декларантом до митної декларації додано такі документи (графа 44 та доповнення №1):

рахунок-фактуру (інвойс) від 01.04.2019 BLA № 462549;

декларацію про походження товару від 01.04.2019 № 462549;

свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 ;

акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 02.04.2019 № UA205010/2019/217087 з додатковим аркушем;

некласифікований документ, який підтверджує заявлену митну вартість товару SCHWACKE NET 155520/29708740 від 02.04.2019;

інші документи (паспортний документ фізичної особи для перетину державного кордону, паспорт громадянина України, документ про сплату митних платежів тощо) (а.с. 11-17).

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовуванням додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадках:

якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності;

не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів;

не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Такі сумніви щодо митної вартості товару можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для витребування додаткових документів слугували обставини, що декларантом заявлено митну вартість на рівні 3000,00 Євро, в технічному паспорті №2013 НОМЕР_3 від 24.01.2013 в графі С зазначений власник ESPERANDIEU SYLVAIN, а в рахунку-фактурі від 01.04.2019 BLA № 462549 продавцем вказано компанію UAB «ZEMEDA», а також у зв`язку з спрацюванням ризиків АСАУР «Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення митної вартості за VІN-кодом: НОМЕР_1 , валюта - EUR, вартість товару 4350,00 Євро».

Однак на думку суду зазначені обставини не можуть свідчити на наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості у зв`язку з чим пов`язується можливість витребування митним органом додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Колегія суддів встановила, що додаткові документи декларантом не надані.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частина 1 ст.55 МК України передбачає, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною 6 ст. 54 МК України передбачено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунок митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відтак, правовою підставою, визначеною ст. 55 МК України, для винесення рішення про коригування митної вартості є:

1) невірне проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості;

5) виявлення, що заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Натомість, як слідує із змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, в якості підстави для коригування митної вартості товару відповідач навів підставу яка не передбачена ст. 55 МК України, а зокрема не підтвердження документально митної вартості та наявності у митного органу інформації щодо вартості транспортного засобу, яка згенеровано АСАУР ДФС.

Окрім цього, в даному рішенні зазначається про те, що відповідачем проведено консультації з декларантом відповідно до ст. 57 МК України. Також, вказано про неможливість застосування наступних методів визначення митної вартості (методу 2а та методу 2б - з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари; методу 2в та методу 2г - з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта) митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації ЄАІС ДФС, відповідно до наказу ДФС України від 28.11.2018 №780 Про забезпечення моніторингу за митним оформленням транспортних засобів, бувших у використанні та спрацювання системи ризиків АСАУР Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманою у тому числі з із зовнішніх джерел

При цьому, колегією суддів встановлено, що митним органом не конкретизовано ні у вимозі про витребування додаткових доказів, ні в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів, яких саме відомостей не міститься у поданих до митного оформлення документах, які, на думку митного органу, підтвердили б задекларовану митну вартість імпортованого товару або які з поданих документів на підтвердження числового значення задекларованої митної вартості містять розбіжності, або не містять всіх відомостей, що підтверджують їх числові значення митної вартості.

Водночас колегією суддів встановлено, що відповідно до ч. 2 ст. 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно доьглави 4 цього Кодексу або до суду.

Разом з цим, колегією суддів встановлено, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості не міститься відомостей щодо обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано на підставі поданих позивачем документів, а також не зазначено вичерпного переліку вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів. З тих підстав колегія суддів вважає його необґрунтованим. Приймаючи рішення про коригування митної вартості, відповідач повинен зазначити про наявність підстав, перелічених у ч. 1 ст.55 МК України та обґрунтувати причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано за документами, наданими позивачем до митного оформлення.

Посилання відповідача на обставини щодо спрацювання даних автоматизованої системи аналізу та управління ризиками не є правовою підставою, визначеною ч. 1 ст.55 МК України, для коригування митної вартості.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Такий висновок суду відповідає позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 19.02.2019 в справі № 805/2713/16-а.

Крім того, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Колегія суддів зазначає, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації автоматизованої системи аналізу та управління ризиками, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також необхідно врахувати, що в такій відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 08.02.2019 у справі № 825/648/17.

Крім цього суд звертає увагу на те, що, в оскаржуваному рішенні відповідач поставив під сумнів достовірність наданих декларантом документів щодо заявленої митної вартості товарів оскільки, в технічному паспорті № 2013 НОМЕР_3 від 24.01.2013 в графі С зазначений власник ESPERANDIEU SYLVAIN, а в рахунку-фактурі від 01.04.2019 BLA № 462549 продавцем вказано компанію UAB «ZEMEDA». Вказані обставини відповідач трактує як розбіжності у поданих документах, хоча на переконання суду жодних розбіжностей в документах допущено не було, оскільки технічний паспорт від 24.01.2013 № 2013AG87242, де власником транспортного засобу вказано ESPERANDIEU SYLVAIN анульовано, у зв`язку з його перепродажем компанії UAB «ZEMEDA», яка і була дійсним продавцем поданого для митного оформлення автомобіля позивачу. Також колегія суддів вважає за потрібне зазначити, що формування ціни та зазначення її в митній декларації не залежить від попереднього власника транспортного засобу.

З огляду на встановлене та практику Верховного Суду, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правомірно задоволено позовні вимоги, оскільки позивачем у відповідності до вимог митного законодавства для підтвердження заявленої митної вартості товару було подано до митного органу всі необхідні для цього документи, та митним органом не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації чи містять розбіжності, та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за методом обраним позивачем.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 року у справі № 140/1437/19 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді О. І. Довга
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 29 жовтня 2019 року