Справа № 126/1326/19
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

22 жовтня 2019 р. Справа № 126/1326/19

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дмитришеної Р.М.,

за участю:

секретаря судового засідання: Арутюнян З.С.

представника відповідача: Гончаренка І.В.

без участі представника позивача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Хмельницьке шосе, 23, м. Вінниця, 21036)

про: визнання протиправною та скасування постанови, недійсним акту

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Бершадського районного суду Вінницької області із позовом до Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, недійсним акту.

В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача посилається на те, що 27.05.2019 позивачем за місцем постійного проживання отримано постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №119068 від 14.05.2019. Зі змісту даної постанови вбачається, що позивачем допущено порушення ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 "Про автомобільний транспорт", а саме адміністративно-господарський штраф у сумі 1700 грн. Оскаржувана постанова була прийнята на основі акта №116543 від 16.03.2019, який складений під час перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Представник позивача вказує на те, що в акті перевірки зазначено щодо відсутності оформленої індивідуальної картки водія. Натомість під час перевірки даний документ був наявний, втім посадовими особами не вимагався. Крім того, після складання акта позивач не був ознайомлений з його змістом, будь-яких відміток та підписів не ставив, копію акта не отримував.

Вважаючи протиправним акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом та постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, представник позивача звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 13.06.2019 справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 передано на розгляд до Вінницького окружного адміністративного суду.

23.07.2019 ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків.

На виконання зазначеної ухвали, позивачем подано до суду матеріали на усунення недоліків.

Ухвалою суду від 28.08.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Даною ухвалою також надано відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

На виконання вимог ухвали суду від 28.08.2019 та відповідно до положень ст. 162 КАС України, стороною відповідача подано до суду відзив щодо заявлених позовних вимог, з якого слідує, що відповідач заперечує щодо задоволення адміністративного позову з огляду на наступне.

Уповноваженими особами Управлінням Укртрансбезпеки у Одеській області в рамках проведення заходів державного контролю відповідно до Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті - Порядку №1567, шляхом проведення рейдової перевірки, 16.03.2019 на а.д. М-05 Київ-Одеса 320 км перевірено транспортний засіб RENAULT реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , що належить та використовується автомобільним перевізником ОСОБА_1 .

За результатами проведення рейдової перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №116543 від 16.03.2019, в якому вказано, що порушення ч 1. абз. 3 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", надання послуг з перевезення без оформлення документів перелік визначений ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме неоформлена тахокарта водія за 16.03.2019 індивідуальна контрольна карта, відповідно до наказу №340 від 07.06.2010. Разом з тим, водій з актом ознайомлений, у відповідній графі стоїть підпис водія - ОСОБА_1

Відповідачем вказано, що під час здійснення заходів державного контролю, відносно транспортного засобу, що належить та використовується автомобільним перевізником ОСОБА_1 для надання послуг з перевезення вантажу, перевірялися наявність документів, передбачених статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідно до вимог Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затверджений Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340 та Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затверджений Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 № 385.

Крім того, відповідач зазначив, що 14.05.2019 в Управлінні Укртрансбезпеки відбувся розгляд справи щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт, а саме розглядався акт № 116543 від 16.03.2019, який був складений відносно ОСОБА_1 Втім, на розгляд даної справи, а ні представник, а ні перевізник не з`явився, жодних документів, які б спростували зазначені порушення, що стосуються даного акту, останній не надав.

Тому, за результатами розгляду акту № 116543 від 16.03.2019, начальником Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області було винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 119068 від 14.05.2019.

18.10.2019 на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копій тахографічних дисків (шайб).

В судовому засіданні представник відповідача під час надання пояснень заперечував щодо задоволення позовних вимог.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились. Натомість, представником позивача подано клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Окремо вказано, що позовні вимоги остання підтримує та просить задовольнити в повному обсязі.

Дослідивши подані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд встановив наступне.

16.03.2019 уповноваженими особами Управлінням Укртрансбезпеки у Одеській області в рамках проведення заходів державного контролю відповідно до Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті - Порядку №1567, шляхом проведення рейдової перевірки на а.д. М-05 Київ-Одеса 320 км перевірено транспортний засіб RENAULT реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , що належить останньому.

За результатами проведеної перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом за №116543 від 16.03.2019.

Під час перевірки виявлено порушення законодавства про автомобільний транспорт, за які застосовуються адміністративно-господарські штрафи, а саме ч. 1 абз. 3 надання послуг з перевезення пасажирів без оформлення документів, перелік яких визначено ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт": тахокарти водія за 16.03.2019, індивідуальної контрольної книжки, відповідно до наказу №340 від 07.06.2010.

Із вказаним актом позивач був ознайомлений, про що свідчить відповідний запис та підпис водія транспортного засобу - ОСОБА_1

Повідомленням за №4186/20/24-19 від 17.04.2019 відповідачем повідомлено позивача про розгляд справи щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт та запропоновано з`явитись для надання пояснень.

25.04.2019 представник позивача звернулась із адвокатським запитом за №12 до відповідача, в якому вказано, що 25.04.2019 гр. ОСОБА_1 отримав лист-повідомлення без вихідного номера та дати. В даному листі-повідомленні відповідачем повідомлено позивача про розгляд справи щодо порушення ним законодавства про автомобільний транспорт. З огляду на вказане, для з`ясування обставин, представник позивача звернулась до відповідача з наступними питаннями: у зв`язку з вчиненням якого правопорушення викликається гр. ОСОБА_1 ; якого числа, року та в якому місці було здійснено правопорушення; на яких підставах працівниками поліції було визначено, що гр. ОСОБА_1 порушив законодавство про автомобільний транспорт; якими документами підтверджується його вина.

Листом за №10180/20/24-19 від 11.05.2019 відповідачем надана відповідь на адвокатський запит за №12 від 25.04.2019.

Разом з тим, на розгляд справи 14.05.2019 ні позивач, ні його представник не прибули, будь-яких пояснень щодо вказаних в акті порушень останніми не надано.

14.05.2019 відповідачем винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №119068 та постановлено стягнути з ОСОБА_1 адміністративно-господарський штраф у сумі 1700 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.

Статтею 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України "Про автомобільний транспорт".

Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567 (далі Порядок № 1567) передбачена процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.

Відповідно до ст. 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 103 Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг (ст. 5 Закону України "Про автомобільний транспорт").

Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України (ст. 6 Закону України "Про автомобільний транспорт").

Відповідно до ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

В разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є: для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг; для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації.

Відповідно до ч. 8 ст. 53 Закону України "Про автомобільний транспорт" водії транспортних засобів, що належать резидентам або нерезидентам України, зобов`язані допускати до перевірки тахографів посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, надавати їм реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти, а також, у разі якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв.

Статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за: надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог п. 14 Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Пунктом 15 Порядку 1567 визначено, що під час рейдової перевірки перевіряються виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Відповідно до вимог п. 16 Порядку 1567 рейдова перевірка проводиться групою посадових осіб Укртрансбезпеки у кількості не менш як дві особи. Габаритно-ваговий контроль проводиться однією посадовою особою Укртрансбезпеки у разі залучення до рейдової перевірки посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Укртрансбезпеки та власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю, а також посадових осіб органу місцевого самоврядування та/або місцевої держадміністрації.

З метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням. Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством (ст. 18 Закону України "Про автомобільний транспорт").

Тахограф - це обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв.

Порядок використання тахографів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 року № 385 (далі - Інструкція № 385).

Відповідно до п. 3.3. Інструкції № 385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, повинен мати при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Відповідно до 3.5 Інструкції №385 перевізники забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії; аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.

Порядок обігу карток, що використовуються в цифрових контрольних пристроях (тахографах) затверджений Наказом Міністерства Інфраструктури України № 329 від 30.05.2013 (далі - Порядок № 329) визначає процедури видачі, оновлення, заміни та анулювання дії карток, що використовуються в цифрових контрольних пристроях (тахографах), а також строки дії таких карток.

Відповідно до п. 2.1 Порядку № 329 картка водія видається фізичним особам, після подачі заяви до Центру з видачі карток Компетентного органу особисто або поштовим відправленням.

Згідно п. 3.7. Заява на видачу або оновлення карток всіх типів повинні містити зразок підпису користувача картки. Після чого картка видається користувачу картки протягом 20 робочих днів з дня реєстрації заяви на видачу або оновлення картки, якщо не оформлено рішення про відмову у видачі картки.

Особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів та порядок його обліку встановлюється Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, який затверджений Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 року № 340 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 14 вересня 2010 року за N 811/18106 (далі Положення № 340).

Згідно п. 1.3., 7.1. Положення № 340 вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами. Перевірка додержання режиму праці та відпочинку водія здійснюється Державною службою України з безпеки на транспорті з дотриманням вимог Порядку № 1567.

Системний аналіз наведених норм доводить, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України. Такий контроль здійснюють уповноважені органи - Уктрансбезпека шляхом проведення перевірок, зокрема, рейдових. Для проведення рейдової перевірки видається відповідний щотижневий графік та направлення. У зв`язку з цим, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти уповноваженим особам документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Визначений перелік документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів, не є вичерпним. До вказаних документів діючим законодавством передбачена наявність інших необхідних документів, зокрема, картка водія, завдяки якій здійснюється державний контроль за додержанням водієм режиму праці та відпочинку. Уповноважені особи мають право перевіряти наявність вказаного документу під час здійснення як міжнародних, так і внутрішніх перевезеннях.

Згідно із матеріалами справи, 16.03.2019 під час проведення рейдової перевірки автотранспортного засобу, який належить позивачеві, виявлено порушення - відсутня (не оформлена) тахокарта водія за 16.03.2019, індивідуальна контрольна карта.

Під час перевірки водієм не надано тахокарти водія за 16.03.2019, а лише 18.10.2019 представником позивача подано до суду її ксерокопії.

Втім, суд не бере до уваги подані документи, з огляду на те, що представником подано ксерокопії тахокарти водія, яка не засвідчені належним чином у встановленому законом порядку, що виключає їх, як належні та допустимі докази в силу приписів ст. 73 та 74 КАС України.

Разом з тим, суд відхиляє твердження позивача, що під час перевірки уповноваженими особами не вимагалась індивідуальна карта водія та те, що після складання працівником поліції акту перевірки № 116543 від 16.03.2019 позивач не був ознайомлений з його змістом, будь-яких відміток не ставив, копію акта не отримував, з огляду на наступне.

Із належним чином засвідченої копії акту № 116543 від 16.03.2019 судом з`ясовано, що він складений головними спеціалістами Управління Укртрансбезпеки в Одеській області. В акті перевірки чітко вказані порушення ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

При цьому, із наданого акту, а саме рядка "пояснення водія про причини порушень" встановлено, що водій ознайомлений із змістом акту, вказана обставина підтверджується відповідним написом "ознайомлений" та підписом ОСОБА_1 у рядку "водій транспортного засобу".

Таким чином, зазначені твердження позивача спростовані належними та допустимими доказами, що містяться в матеріалах справи.

Разом з тим, належними доказами доводиться, що позивач був повідомлений про час, місце і розгляд справи щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт, вказана обставина підтверджується інформацією в адвокатському запиті представника позивача №12 від 25.04.2019.

Однак, на розгляд справи ОСОБА_1 та його представник не прибув, жодних заяв або пояснень до Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області не надходило. Суд зауважує, що позивач, вважаючи неправомірним акт №116543 від 16.03.2019 не був позбавлений можливості з`явитися на розгляд справи для доведення свої правомірних дій.

З наведеного вбачається, що права позивача на захист відповідачем не було порушено, позивач на власний розсуд користується своїми будь-якими правами.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що винесена відповідачем постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №119068 від 14.05.2019 є правомірною та обґрунтованою. Отже, позовна вимога щодо визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №119068 від 14.05.2019 не підлягає задоволенню.

Визначаючись щодо заявленої позовної вимоги про визнання недійсним акта про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №116543 від 16.03.2019, суд вказує на наступне.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною другою статті 4 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Спором адміністративної юрисдикції в розумінні пункту 1 частини першої статті 3 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За правилами статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій, чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Аналіз вищевказаних норм дає підстави для висновку, що позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права та охоронювані законом інтереси рішеннями, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дії чи бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.

В свою чергу, за своєю правовою природою акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені суб`єктом владних повноважень порушення вимог законодавства суб`єктами господарювання та документом, на підставі якого приймається відповідне рішення.

Висновки акта перевірки не змінюють стану суб`єктивних прав особи, не породжують у неї додаткового обов`язку та не можуть безпосередньо заподіяти майнову чи іншу шкоду особі.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 24.09.2013 №21-255а13 та від 10.09.2013 №21-237а13, в яких зазначено, що акт перевірки не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялася, тому його висновки не можуть бути предметом спору. Відсутність спірних відносин, в свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. В свою чергу, оцінка акта (в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки) може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта, або у випадку можливого використання такого акта як доказу вчинення правопорушення при розгляді відповідного спору.

За наведеного вище, надавши оцінку аргументам учасників справи, вирішуючи спір в межах вимог щодо визнання не дійсним акта, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні даної позовної вимоги.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів учасників справи, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази надані позивачем, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових відсутні, оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ); Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Хмельницьке шосе, 23, м. Вінниця, 21036)

Повний текст рішення суду складено: 29.10.2019

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна