Справа № 757/16865/18-а
Суддя: Литвинова І. В.
Дата ухвалення: 2019-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Литвинової І. В.,

при секретарі судових засідань Винник С. М.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції м. Києва Петрика Сергія Віталійовича про визнання протиправними дій щодо затримання та направлення на спеціальний майданчик транспортного засобу та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до інспектора Управління поліції м. Києва сержанта Петрика С. В. про визнання протиправними дій щодо затримання та направлення на спеціальний майданчик транспортного засобу та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 24 березня 2018 року інспектором Управління поліції м. Києва сержанта Петриком С. В. відповідно до частини третьої статті 122 та статті 265-2 КУпАП у присутності свідків, здійснено огляд та тимчасово затримано транспортний засіб Nissan Note, днз НОМЕР_1 , шляхом доставки на спеціальний майданчик, про що складено відповідний Акт. Згідно з Актом підставою огляду та тимчасового затримання шляхом доставки на спеціальний майданчик у відповідності до статті 265-2 КУпАП стало нібито порушення ОСОБА_1 частини третьої статті 122 КУпАП - зупинка на пішохідному переході (пункт 15.2 ПДР).

26 березня 2018 року постановою серії ВР № 117817 від 26 березня 2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 510, 00 грн за те, що, керуючи автомобілем Nissan Note, днз НОМЕР_1 , здійснив зупинку/стоянку у зоні пішохідного переходу, а саме ближче 10 метрів, чим порушив пункт 15.2 ПДР.

Позивач вважає, що постанова складена з порушенням вимог чинного законодавства, тому вона є незаконною, отже підлягає скасуванню.

Позивач вказує, що відповідач не мав передбачених законом підстав для вилучення та переміщення транспортного засобу на спеціальний майданчик, оскільки протокол про адміністративне правопорушення під час евакуації не складався, транспортний засіб суттєвих перешкод дорожньому руху не створював. Постанова складалася відповідачем без належного врахування зауважень позивача, пояснень та конкретної дорожньої обстановки. Доказів правопорушення не надано, місце вчинення адміністративного правопорушення вказано неправильно, тобто факт порушення оснований на припущеннях.

Зі сторони відповідача надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що розташування транспортного засобу суттєво перешкоджало дорожньому руху, а водій автомобіля був відсутній на місці зупинки, а тому поліцейським було прийнято рішення тимчасово затримати транспортний засіб шляхом доставки його для зберігання на спеціальному майданчику. Відповідач залучив свідків правопорушення, які підтвердили факт порушень ПДР та розташування транспортного засобу, що суттєво перешкоджало дорожньому руху. Про тимчасове затримання транспортного засобу поліцейським у присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , працівника ДП МВС «Інформ-ресурси» ОСОБА_4 складено відповідний акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу.

Позивач подав відповідь на відзив, в якому зазначив, що з наданих відповідачем фотоматеріалів вбачається, що автомобіль знаходиться нібито під дорожнім знаком «Пішохідний перехід» між адресами вул . Драгоманова (1-Л) і Драгоманова (1-К), ближче до адреси: м. Київ, вул. Драгоманова, (1-К). В тому числі, видно відсутність транспортних заторів (пробок), відсутність перешкоджання пішоходам та іншим учасникам дорожнього руху.

У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Відповідно до частини першої статті 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 24 березня 2018 року інспектором Управління поліції м. Києва сержанта Петриком С. В. відповідно до частини третьої статті 122 та статті 265-2 КУпАП у присутності свідків, здійснено огляд та тимчасово затримано транспортний засіб Nissan Note, д. н. з. НОМЕР_1 , шляхом доставки на спеціальний майданчик, про що складено відповідний Акт. Згідно з Актом підставою огляду та тимчасового затримання шляхом доставки на спеціальний майданчик, у відповідності до статті 265-2 КУпАП, стало нібито порушення ОСОБА_1 частини третьої статті 122 КУпАП - зупинка на пішохідному переході (пункт 15.2 ПДР).

26 березня 2018 року постановою серії ВР № 117817 від 26 березня 2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 510, 00 грн за те, що керуючи автомобілем Nissan Note, д. н. з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку/стоянку у зоні пішохідного переходу, а саме ближче 10 метрів, чим порушив пункт 15.2 ПДР.

Позивач, не погоджуючись з даною постановою, звернувся до суду.

Так, у пункті 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з пунктами 15.1, 15.2 Правил дорожнього руху зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі. За відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху).

Відповідно до частини третьої статті 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом частини першої статті 265-2 КУпАП, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 121, частинами третьою, четвертою і п`ятою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, порушення правил зупинки чи стоянки на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю), статтями 122-5, 124, 126, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130, статтями 132-1, 206-1 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Згідно із частиною другою ст. 74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідальності з законом.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно статі 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з вимогами частини другої ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

При цьому, суд не вбачає підстав для скасування постанови відповідача з огляду на наступне.

Так, відповідно до частини другої ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Разом із тим, відповідно до положень частини першої та другої ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вина особи, яка притягається до відповідальності - ОСОБА_1 доведена належними доказами, саме: Актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 24 березня 2018 року, протоколом про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 26 березня 2018 року серії ВР № 117817, а також фотознімками місця, де вчинено адміністративне правопорушення, з яких вбачається факт зупинки/стоянки у зоні пішохідного переходу, а саме ближче 10 метрів, що створює перешкоди дорожньому руху/загрозу безпеці руху.

На переконання суду, відповідачем у порядку частини другої ст. 77 КАС України було доведено правомірність свого рішення, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що позивачем було вчинено порушення в частині зупинки/стоянки у зоні пішохідного переходу, за що передбачена відповідальність за частиною третьою ст. 122 КУпАП.

У відповідності до частини третьої ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

За викладених обставин, враховуючи, що відповідачем винесено постанову з дотримання вимог закону, в задоволенні даного позову слід відмовити.

Виходячи з наведеного та керуючись ст. ст. 2, 5 - 11, 19, 73-77, 79, 90, ст. ст. 241- 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І. В. Литвинова