Справа № П/811/1137/16
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2019-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

23 жовтня 2019 року

м. Київ

справа №П/811/1137/16

адміністративне провадження №К/9901/45202/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

cудді-доповідача Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.,

розглянув у письмовому провадженні

касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2017 року (колегія у складі суддів Іванов С.М., Панченко О.М., Чередниченко В.Є.)

у справі № П/811/1123/16

за позовом Олександрійської міської ради

до Державного реєстратора Управління Держгеокадастру в Олександрійському районі Кіровоградської області Донченка Ярослава Олександровича

треті особи - ПП «Геокадастровий центр», ОСОБА_1

про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень.

І. РУХ СПРАВИ

1. 06.09.2016 до Кіровоградського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Олександрійської міської ради до державного реєстратора Управління Держгеокадастру в Олександрійському районі Кіровоградської області Донченко Я.О., треті особи на стороні відповідача ПП «Геокадастровий центр», ОСОБА_2

2. Позивач просив суд:

- визнати протиправними дії державного реєстратора Управління Держгеокадастру в Олександрійському районі Кіровоградської області Донченко Я.О. щодо проведення 01.03.2016 державної реєстрації земельної ділянки, площею 0,1166 га, за кадастровим номером :15:745:0002, яка призначена для садівництва та знаходиться на колишніх відвалах Байдаківського вуглерозрізу (біля СГТ "Черемшина");

- скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, площею 0,1166 га, за кадастровим номером :15:745:0002, яка призначена для садівництва та знаходиться на колишніх відвалах Байдаківського вуглерозрізу (біля СГТ "Черемшина"), що здійснена 01.03.2016 Державним реєстратором Управління Держгеокадастру в Олександрійському районі Кіровоградської області Донченко Я. О.

3. Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.10.2016 у задоволенні позову відмовлено.

4. Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.02.2017 скасовано постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.10.2016 та прийнято нову, якою позов задоволено.

5. 03.03.2016 ОСОБА_1 подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

6. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06.03.2016 відкрито касаційне провадження.

7. У зв`язку з ліквідацією Вищого адміністративного суду України справу передано до Верховного Суду.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

8. ОСОБА_1 подав до Олександрійської міської ради заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення садівництва, площею 0,1166 га, на колишніх відвалах Байдаківського вуглерозрізу (біля СГТ "Черемшина"), м. Олександрія, Кіровоградська обл.

9. Відповідно до схеми генерального плану м. Олександрії земельна ділянка входить до меж міста Олександрія.

10. Міська рада заяву не розглянула протягом місячного строку з дня її подання, тому в порядку ч. 7 ст. 118 ЗК України ОСОБА_1 подав повідомлення про застосування процедури мовчазної згоди органу місцевого самоврядування на самостійне виготовлення проекту землеустрою.

11. 04.08.2015 ОСОБА_1 уклав з ПП "Гео-кадастровий центр" договір №04/08 щодо розроблення проектно-технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1166 га, на бувших відвалах Байдаківського вуглерозрізу (біля СГТ "Черемшина"), м. Олександрія.

12. Висновком Управління Держгеокадастру в Олександрійському районі від 13.10.2015 №02-19/408 погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1

13. Рішенням від 26.11.2015 № 1805 Олександрійська міська рада відмовила ОСОБА_1 у погодженні надання у власність місця розташування земельної ділянки площею 0,1166 га на колишніх відвалах Байдаківського вуглерозрізу (біля СГТ "Черемшина") для ведення садівництва за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення Олександрійської міської ради та у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

14. В подальшому, ОСОБА_1 подав державному реєстратору пакет документів щодо реєстрації зазначеної земельної ділянки площею 0,1166 га.

15. 01.03.2016 державним реєстратором Управління Держгеокадастру в Олександрійському районі Кіровоградської області проведено реєстрацію зазначеної земельної ділянки (кадастровий номер :15:745:0002). Підстава державної реєстрації - технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розроблена ПП «Геокадастровий центр», форма власності - комунальна.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

16. Позивач свої вимоги обґрунтовував тим, що державна реєстрація земельної ділянки проведена з порушення вимог законодавства, оскільки дозвіл на розроблення документації із землеустрою міською радою не надавався, а рішенням міської ради ОСОБА_1 було відмовлено у погодженні у власність місця розташування земельної ділянки орієнтовною площею 0,1166 га. Виготовляти проект землеустрою щодо відведення у власність земельної можливо лише після затвердження детальних планів території або планів зонування, які до та після передачі в межі міста не розроблялись. Крім того, розробником проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на власний розсуд визначено категорію земельної ділянки (землі сільськогосподарського призначення), чим порушено вимоги ст. 20 ЗК України, відповідно до якої віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

17. Відповідач проти позову заперечував з тих підстав, що ОСОБА_1 на підставі ч.7 ст.118 ЗК України уклав договір з ПП "Гео-кадастровий центр" про виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за принципом мовчазної згоди органу місцевого самоврядування. 01.03.2016 ним було проведено реєстрацію земельної ділянки без погодження виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури відповідно до ч. 2 ст.186-1 ЗК України.

18. Також зазначив, що дана земельна ділянка відповідно до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва, планувалася для використання та закладання багаторічних плодових насаджень (за рахунок земель сільськогосподарського призначення).

19. ПП "Гео-кадастровий центр" проти позову також заперечував, пояснював, що проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки виготовлений у відповідності до чинного законодавства.

ІV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

20. Відмовляючи в позові суд першої інстанції виходив з того, що проект землеустрою був виготовлений за принципом мовчазної згоди Олександрійської міської ради, що не суперечило законодавству, а тому у державного реєстратора не було підстав вважати, що подані на реєстрацію документи не відповідають вимогам законодавства.

21. Оскільки згідно з проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва відсутній об`єкт будівництва, а також відсутні докази того, що ОСОБА_1 планує розташування такого об`єкта, немає необхідності погодження виконавчим органом Олександрійської міської ради у сфері містобудування та архітектури проекту землеустрою відповідно до ч. 2 ст. 186-1 ЗК України.

22. Також суд дійшов висновку, що проектом землеустрою не змінено цільового призначення земельної ділянки, оскільки відповідно до довідки з державної статистичної звітності земельна ділянка, яка відводиться у власність ОСОБА_1 для ведення садівництва належить до земель сільськогосподарського призначення і проходить по угіддям багаторічні насадження.

23. Міська рада ще буде вирішувати питання надання чи відмову у наданні ОСОБА_1 у власність земельної ділянки, тому державна реєстрація земельної ділянки (присвоєння їй кадастрового номера, відкриття поземельної книги) ще не становить втручання в право міської ради.

24. Суд апеляційної інстанції дійшов протилежного висновку. Задовольняючи позов цей суд вказав, що суд першої інстанції не врахував, що правовідносини сторін у сфері Державного земельного кадастру установлені Законом України „Про Державний земельний кадастр". Документи, які були подані для державної реєстрації земельних ділянок на підставі проектів землеустрою, розроблених за заявами третіх осіб на стороні відповідача, не відповідають вимогам закону, оскільки відсутні заяви осіб, яким рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, а тому у державного кадастрового реєстратора були наявними підстави для відмови в державній реєстрації відповідно до ч.5 ст.24 цього Закону.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

25. Скаржник у касаційній скарзі посилається на те, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про те, що оскільки ОСОБА_1 не надав державному реєстратору рішення міської ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, то підстав для реєстрації не було. Суд не взяв до уваги, що міська рада проявила бездіяльність, дозвіл не надала, тому він за принципом мовчазної згоди самостійно замовив виготовлення проекту землеустрою.

26. Заперечень на касаційну скаргу не подано.

VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

27. Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, перевірив правильність застосування норм матеріального та процесуального права та дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги.

28. В першу чергу Суд звертає увагу, що хоча позивач позовну вимогу сформулював як вимогу про скасування державної реєстрації права власності, здійсненої 01.03.2016 Управлінням Держгеокадастру в Олександрійському районі Кіровоградської області, проте оскаржуваним Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку підтверджено лише здійснення державної реєстрації земельної ділянки. Згідно з Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку про державну реєстрацію земельної ділянки, якій присвоєно кадастровий номер :15:754:0002, вона перебуває у комунальній власності.

29. В Державному земельному кадастрі міститься інформація про земельну ділянку, так звана «технічна інформація», а в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - вся інформація про речові права на земельні ділянки. Тому державна реєстрація земельної ділянки та державна реєстрація прав на земельну ділянку є різними поняттями.

30. Отже, фактично предметом спору є скасування запису про державну реєстрацію земельної ділянки, а його підставами - відсутність документів, що дають право реєструвати земельну ділянку. Таким чином, оцінюючи предмет та підстави позову, суди правильно звернути увагу, що спір не стосується державної реєстрації права власності на спірну земельну ділянку на ім`я ОСОБА_1

31. Суд першої інстанції визнав, що ОСОБА_1 не надав для державної реєстрації оригінал погодженої документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки, оскільки даний проект землеустрою відповідно до частини 2 ст. 186-2 ЗК України не потребував погодження Олександрійською міською радою. Тому державна реєстрація проведена з дотриманням вимог законодавства.

32. Проте суд апеляційної інстанції визнав, що заявник не подав необхідний для реєстрації документ - рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою

33. Колегія суддів з висновком суду апеляційної інстанції не погоджується.

34. Відповідно до пункту 109, 110 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051 державна реєстрація земельної ділянки здійснюється за заявою особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки у разі її передачі у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи. Для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстраторові подаються: 1) заява (у паперовій або електронній формі) про державну реєстрацію земельної ділянки; 2) оригінал погодженої відповідно до законодавства документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки (разом з позитивним висновком державної експертизи землевпорядної документації у разі, коли така документація підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації), у паперовій або електронній формі відповідно до вимог Закону України "Про землеустрій".

35. Відповідно до статті 118 ЗК України у разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

36. Так як міська рада в місячний термін не розглянула заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, керуючись статтею 118 ЗК України, він самостійно замовив у ПП "Гео-кадастровий центр" виготовлення зазначеного проекту.

37. Висновком Управління Держгеокадастру в Олександрійському районі від 13.10.2015 №02-19/408 погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1

38. Враховуючи певну специфіку в отриманні зазначеного дозволу, погоджений проект землеустрою, за умови ненадання компетентним органом відповідного рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, слід прирівнювати до легітимної підстави - рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

39. Водночас, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно вирішив спір по суті, проте з неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв`язку з чим суд касаційної інстанції вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції в частині мотивів їх прийняття.

40. Водночас, фактичні обставини справи встановлені судами правильно, що дозволяє Верховному Суду вирішити спір не повертаючи справи на новий розгляд.

41. Відповідно до статті 118 ЗК України порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянам передбачає визначену земельно-правову процедуру, яка включає такі послідовні стадії:

1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;

2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні);

3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів статті 186-1 ЗК України;

4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;

5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення. Водночас, згідно із статтею 118 Земельного кодексу, орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені у суді.

42. Аналіз наведених норм права, якими врегульовано процедуру безоплатного отримання земельних ділянок, свідчить про те, що всі дії відповідних суб`єктів земельно-правової процедури є взаємопов`язаними, послідовними і спрямовані на досягнення результату у вигляді отримання земельної ділянки у власність.

43. Керуючись статтею 118 ЗК України ОСОБА_1 самостійно замовив виготовлення зазначеного проекту. Управління Держгеокадастру в Олександрійському районі погодило проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1

44. Враховуючи наведене правове регулювання порядку безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянам, при встановлених обставинах цієї справи, наступним етапом її відведення мало бути погодження, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів статті 186-1 ЗК України.

45. Відповідно до частини 6 статті 186 ЗК України проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

46. Відповідно до частини 1 статті 186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

47. Центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, який має відповіді територіальні органи є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру.

48. Рішення про затвердження проекту землеустрою міська рада не приймала.

49. Згідно з пунктами 107-109 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051 державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку.

50. Під час державної реєстрації земельної ділянки здійснюється: державна реєстрація обмежень у використанні земельної ділянки, що існують на момент державної реєстрації земельної ділянки; внесення до Державного земельного кадастру відомостей про обмеження у використанні земель, безпосередньо встановлені законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

51. Державна реєстрація земельної ділянки здійснюється за заявою: 1) особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки у разі її передачі у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи; 2) власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи; 3) органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування (у разі формування земельних ділянок відповідно державної чи комунальної власності).

52. Відповідно до частини 6 статті 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

53. Отже, аналіз наведеного говорить про те, що державна реєстрація земельних ділянок здійснюється (тобто, присвоєння їй кадастрового номеру) здійснюється після її погодження документації із землеустрою територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, і після цього проект землеустрою щодо сформованої земельної ділянки подається до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування для прийняття рішення про її затвердження.

54. Відповідно до частини 9, 10, 11 статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

55. Тобто, рішення про затвердження проекту землеустрою є одночасно рішенням про передачу земельної ділянки у власність чи у користування. Для цього подається відповідне клопотання з погодженим проектом землеустрою та Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

56. Враховуючи наведене, Верховний Суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 подав державному кадастровому реєстратору для державної реєстрації земельної ділянки погоджений у встановленому порядку проект землеустрою. Відтак підстав для відмови у реєстрації земельної ділянки у державного реєстратора з цієї причини не було.

57. У той же час, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки проект землеустрою відповідно до частини 2 статті 186-2 ЗК України не потребував погодження Олександрійською міською радою, державна реєстрація проведена з дотриманням вимог законодавства. Враховуючи, що згідно проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва відсутній об`єкт будівництва, а також відсутні докази того, що ОСОБА_1 планується розташування такого об`єкта, відсутня необхідність відповідного погодження виконавчим органом Олександрійської міської ради у сфері містобудування та архітектури.

58. Так, частиною 2 статті 186-2 ЗК України передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об`єкт будівництва або планується розташування такого об`єкта, подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури.

59. Верховний Суд вважає, що суди помилково застосували до спірних правовідносин зазначену норму, оскільки згідно з нею йдеться про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у разі планування її забудови відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». У цій справі йдеться про безоплатну передачу земельної ділянки у власність громадянам для ведення індивідуального садівництва. Крім того, згідно з відомостями з Витягу про земельну ділянку, заплановану до відведення, така належить до земель сільськогосподарського призначення.

60. Відповідно до частини першої статті 351 КАС підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

61. Враховуючи наведене, Суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято правильне по суті рішення, проте з неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв`язку з чим суд касаційної інстанції вважає за необхідне змінити рішення суду першої в частині мотивів його прийняття. В іншій частині рішення підлягає залишенню без змін.

62. Разом з тим, відповідно до ст. 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

63. Враховуючи наведене, Суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги, скасування постанови суду апеляційної інстанції повністю і залишення в силі судового рішення суду першої інстанції, змінивши його мотиви.

Керуючись ст. 349, 354, 355, 356 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу Олександрійської міської ради Кіровоградської області задовольнити частково.

2. Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2017 року - скасувати.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2016 року змінити в частині мотивів відмови в задоволенні позову: виключити посилання на частину 2 статті 186-2 ЗК України.

3. В іншій частині постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2016 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В.М. Кравчук

Суддя А.А. Єзеров

Суддя О.П. Стародуб