Справа № 540/1026/19
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2019-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2019 р.м.ОдесаСправа № 540/1026/19
Головуючий в 1 інстанції: Хом`якова В.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Домусчі С.Д.,

- Єщенка О.В.,

за участю: секретар судового засідання - Уштаніт Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 року, прийняте у складі суду судді: Хом`якової В.В. в місті Херсон по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

20 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області (відповідач), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення перерахунку пенсії за вислугу років;

- зобов`язати здійснити з 16.04.2019 р. обчислення, перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років у розмірі 90% від суми місячної (чинної) заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, згідно довідки від 12.04.2019 р., сформованої засобами автоматичних систем Пенсійного фонду України про нараховану заробітну плату ОСОБА_1 у сумі нарахувань за 24 місяці страхового стажу, за період з 01.04.2017 р. по 31.03.2019 р. включно без обмеження її максимального розміру та забезпечити здійснення відповідних виплат з урахуванням отриманих сум;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області виконати постанову суду негайно.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду, яке прийнято 18 липня 2019 року у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 було відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення заявлених вимог повністю. В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано всі обставини, що мають значення для вирішення справи, що призвело до неправильного її вирішення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції дійшов не вірного висновку щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії відповідно до ч. 4 ст. 42 Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки питання про перерахунок пенсії прокурорам мають бути врегульовані виключно Законом України «Про прокуратуру», а також станом на час виникнення спору між сторонами Кабінетом Міністрів України не прийнято нормативно-правового акту, яким би визначались умови та порядок перерахунку пенсії працівникам органів прокуратури, а норми Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV до спірних правовідносин застосувати неможливо, оскільки ним регулюються виключно питання перерахунку пенсії, яка призначена відповідно до вказаного Закону. Однак, апелянт вважає такий висновок суду першої інстанції суперечить Конституції України, чинному законодавству України, висновкам Конституційного Суду України та Європейського суду з прав людини, суперечить основоположному принципу верховенства права, зокрема принципу правової визначеності та легітимним очікуванням. Апелянт вказує на те, що Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки відповідно до ч. 4 ст. 42 Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV, чітко зазначено, що у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія. Тобто, вищевказаною нормою закону встановлено обов`язок органів Пенсійного фонду України здійснювати перерахунок призначеної пенсії працюючим пенсіонерам кожні два роки. Іншого нормативно-правового акту, яким би були врегульовані питання перерахунку пенсії працюючим пенсіонерам чи то прокурорам, суддям, державним службовцям, водіям, медикам, трактористам, вчителям, артистам тощо, в державі не існує. Дія Закону №1058-ІV розповсюджується на всіх пенсіонерів України.

Представник відповідача надав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є пенсіонером органів прокуратури з 20.08.2014 р., якому призначена пенсія за вислугою років у розмірі 70% від місячного заробітку працюючого на посаді прокурора області згідно із статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХII. За матеріалами пенсійної справи стаж роботи позивача, який дав право на пенсію за вислугу років, складав 21 рік 07 місяців 01 день (на прокурорських посадах - 11 років 11 місяців 06 днів). Після призначення 20.08.2014 р. пенсії за вислугу років позивач не звільнявся зі служби, а продовжує працювати в органах прокуратури, що підтверджено копією трудової книжки, та відповідачем не заперечується.

На виконання ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 25.11.2016 (справа №766/6600/16-а) органом ПФУ проведено перерахунок призначеної пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789 з розрахунку 70% від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати згідно довідки Генеральної прокуратури України від 28.03.2016 №18-534зп про заробітну плату, починаючи з 01.01.2016 р. без обмеження її граничного розміру, безстроково (довічно) та без оподаткування.

При заробітній платі 19 938,92 грн. розмір пенсії позивача з 01.01.2016 року склав 13 957,25 грн. (19 938,92 грн. х 70%).

Згідно постанови Херсонського міського суду Херсонської області у справі №766/7099/17 від 18.08.2017 р., яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2017, щодо зобов`язання Управління здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії у відповідності до довідки Генеральної прокуратури України №18- 534зп від 28.03.2016 р. відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», виходячи з розрахунку 90 % від середнього заробітку, починаючи з 01.12.2016 року, без обмеження граничного розміру з урахуванням вже виплачених сум пенсії, то постановою Верховного суду від 15.05.2019 року вищезазначена постанова Херсонського окружного адміністративного суду та ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду скасовані та прийнята постанова про відмову ОСОБА_1 у задоволені позову.

16.04.2019 р. позивач звернувся до управління ПФУ з заявою про перерахунок пенсії відповідно до ч. 4 ст. 42 Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Заява розглянута та дана відповідь листом від 13.05.2019 р. №3492/Х-99-1 надано роз`яснення щодо неможливості та відсутності законних підстав здійснити перерахунок пенсії.

Не погоджуючись із діями відповідача по відмові у перерахунку пенсії за вислугу років, які на думку позивача, є протиправними, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що станом на час виникнення спору між сторонами Кабінетом Міністрів України не прийнято нормативно-правового акту, яким би визначались умови та порядок перерахунку пенсії працівникам органів прокуратури, а норми Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV до спірних правовідносин застосувати неможливо, оскільки ним регулюються виключно питання перерахунку пенсії, яка призначена відповідно до вказаного Закону.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, та надаючи правову оцінку його висновкам і встановленим обставинам справи, виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Пенсійне забезпечення прокурорів на час призначення позивачу пенсії визначалось Законом України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-XII (який втратив чинність 15.07.2015 р. з моменту набуття чинності Закону «Про прокуратуру» №1697) (далі - Закону №1789-XII), у ст. 50-1 даного закону були регламентовані питання пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих. Так, ч. 1-3 ст. 50-1 Закону №1789-XII передбачали, що прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема, з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року - 21 рік 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 11 років 6 місяців. Пенсія призначалась в розмірі 70 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. Розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі. Прокурорам і слідчим, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їхнім вибором, у тому числі на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу» (ч. 10 ст. 50-1 Закону №1789-XII). Обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком (ч. 13 ст. 50-1 Закону №1789-XII ).

Відповідно до ч. 18 ст. 50-1 Закону №1789-XII призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76- VІІI, ч. 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ викладена в наступній редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України». Цей Закон згідно з п. 1 Прикінцевих положень набрав чинності з 01 січня 2015 року. Прийняття зазначеного Закону, як вбачається із пояснювальної записки до його законопроекту, було обумовлено необхідністю реалізації заходів щодо економного та раціонального використання державних коштів та приведення до фінансових можливостей дії положень окремих законів України, створення умов для стабілізації фінансового стану держави та удосконалення окремих положень соціальної політики. Отже, законодавець повноваження на встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури після 1 січня 2015 року делегував Уряду. Урядом відповідний нормативно-правовий акт не прийнято і умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не визначено.

Крім того, пунктом 5 розділу III Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до перелічених законів України, зокрема, Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ.

15.07.2015 набув чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII. Відповідно до Розділу ХІІ Прикінцевих положень Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII положення Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ (крім окремих статей) визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII. Отже, частини 13 та 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-XII також втратили чинність.

Колегія суддів звертає увагу, що на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахування пенсії, а саме, 16.04.2019 р., питання пенсійного забезпечення працівників органів прокуратури визначались вже згідно положень нового Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, тому наявність у позивача права на перерахування пенсії має вирішуватись у відповідності до приписів чинної статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII. Згідно з ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 13 Розділу ХІІІ Перехідних положень Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII на Кабінет Міністрів України покладено обов`язок у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити приведення нормативно-правових актів міністерств та інших відповідних центральних органів виконавчої влади України у відповідність із цим Законом.

На час звернення позивача за перерахунком пенсії Кабінетом Міністрів України нормативно-правовий акт, яким визначено умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, прийнято не було, що в кінцевому випадку призвело до виникнення даного спору.

Постанова Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури», якою було підвищено посадові оклади та надбавки за класний чин прокурорсько - слідчим працівникам, не містить положень, які б закріплювали можливість перерахунку пенсії у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури.

З 1 січня по 14 липня 2015 року Урядом не було прийнято відповідний нормативно-правовий акт, також і не було визначено умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, а з 15 липня 2015 року встановлені Законом №1789-ХІІ підстави для перерахунку пенсій працівникам прокуратури - скасовані.

Оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він не мав підстав здійснювати позивачу перерахунок пенсії на умовах та в порядку, закріплених нормою, що втратила чинність. Враховуючи викладене, беручи до уваги відсутність нормативного регулювання відносин щодо умов і підстав для перерахунку пенсій (зокрема у зв`язку зі збільшенням розміру заробітної плати або стажу роботи в органах прокуратури) працівників прокуратури, підстав для такого перерахунку немає.

Що стосується посилань апелянта на те, що нова редакція Закону «Про прокуратуру» позбавляє прокурорських працівників права на перерахунок пенсії, яке було гарантоване ч. 13 та ч. 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-XII при призначені пенсії, то такі посилання апелянта колегія суддів вважає безпідставними, оскільки позивачу пенсія призначена відповідно до Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, з набранням чинності Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII він не втратив право на перерахунок раніше призначеної пенсії. Суд приймає до уваги, що розмір пенсії позивача не зменшився і не змінився у зв`язку з набуттям чинності новою редакцією статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, прийняттям Закону №1697-VІІ, тому не відбулось звуження обсягу існуючого права позивача на отримання пенсії.

У Рішенні №1-42/2011 від 26.12.2011 р. Конституційний Суд України зазначив, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави, проте мають забезпечувати конституційне право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, гарантоване ст. 48 Конституції України. На залежність розмірів соціальних виплат особі від економічних чинників Конституційний Суд України вказав і у Рішенні від 19.06.2001 р. №9-рп/2001, зазначивши, що право на пенсію, її розмір та суми виплат можна пов`язувати з фінансовими можливостями держави, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами у той чи інший період її розвитку, а також з часом ухвалення відповідних нормативно-правових актів.. У Рішенні від 08.10.2008 р. №20-рп/2008 Конституційний Суд України вказав, що види і розміри соціальних послуг та виплат потерпілим… встановлюються державою з урахуванням її фінансових можливостей. Конституційний Суд України, вирішуючи це питання, врахував також положення актів міжнародного права.

Одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в ч. 3 ст. 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме ст. 21 Конституції України. Отже, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у зв`язку з втратою чинності нормативно-правовими актами, які передбачали право на перерахунок пенсії у разі підвищення заробітної плати працюючим прокурорським працівникам, не відбулось звуження обсягу існуючого права позивача на отримання пенсії. Так само як і не було факту скасування чи звуження обсягу досягнутих прав за критеріями, зазначеними у рішенні Конституційного Суду України від 22.09.2005 №5-рп/2005. Відмова відповідача перерахувати пенсію не ставить під сумнів саму сутність змісту права на соціальний захист, оскільки наслідком відмови у перерахунку пенсії не було зменшення розміру отримуваної позивачем пенсії.

У справі №711/6019/16-а за результатом перегляду постанови Вищого адміністративного суду України від 18.09.2017 на предмет неоднакового застосування норм матеріального права в аналогічних правовідносинах, Верховний Суд у постанові від 20.02.2018 р. зробив висновок, що право на перерахунок пенсії може бути реалізовано позивачем на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку з урахуванням часу звернення до відповідного органу, а тому, зважаючи, що на час звернення позивача за перерахунком розміру пенсії такої підстави для перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій як збільшення розміру заробітної плати на законодавчому рівні не встановлено, а Урядом будь-яких умов для перерахунку не визначено, у відповідача не було правових підстав для здійснення такого перерахунку, а тому відповідач, приймаючи рішення про відмову в перерахунку пенсії позивача, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За відсутності постанови Уряду щодо умов та порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури (як це було передбачено ч. 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, а потім - ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII), в пенсійного органу немає законодавчо-визначених підстав та правового механізму для їх перерахунку.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що бездіяльність Кабінету Міністрів України, який протягом тривалого часу не визначає умов та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, не може вважатися доказом протиправності дій відповідача по даній справі і покладення на нього обов`язків, не передбачених законодавством. При цьому причини такої бездіяльності та їх оцінка не є предметом спору по даній справі.

Щодо доводів апелянта про застосування аналогії закону та здійснення перерахунку пенсії позивачу відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Норми Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» регулюють питання перерахунку пенсії, яка призначена відповідно до вказаного Закону. Так, частиною 4 ст. 42 передбачено декілька механізмів виходячи з побажань пенсіонера перерахунку пенсій, які призначені за цим Законом, крім пенсій за вислугу років на умовах, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення». Порядок такого перерахунку пенсії встановлюється правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, відповідно до ст. 6 Закону від 05.11.1991, №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини чи при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов`язку. Також і ст. 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії, призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Позивачу призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», такий вид пенсії не передбачено Законом «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тому застосовувати окремі положення даного закону у правовідносинах, які врегульовані Законом «Про прокуратуру» не передбачено чинним законодавством. Закон «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (ст. 5 ).

Також помилковим, судова колегія вважає довід апелянта про те, що необхідність застосування аналогії закону у зв`язку з тим, що Законом «Про прокуратуру» не регламентовано умови та порядок перерахунку пенсій прокурорам, оскільки дане твердження не відповідає дійсності, а саме: ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідачем не оспорюється право позивача на перерахунок пенсії, а лише вказується на неможливість здійснення такого перерахунку та виплати саме відповідачем через відсутність визначеного Кабінетом Міністрів України порядку, що є тимчасовим явищем.

Отже, у зв`язку з набранням чинності Законом №1697-VII, яким по-іншому врегульовані правовідносини, пов`язані із пенсійним забезпеченням працівників прокуратури, пенсії, призначені за статтею 50-1 Закону №1789-ХІІ, не підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури.

Таким чином, враховуючи все вищезазначене та приймаючи до уваги, що відповідач, як орган державної влади, в силу вимог частини 2 статті 19 Конституції України зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, колегія суддів приходить до висновку, що УПФУ не мав правових та законних підстав для реалізації своїх повноважень щодо перерахунку пенсії позивачу.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 року - залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О.В. Єщенко