Справа № 540/1084/19
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2019-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2019 р.м.ОдесаСправа № 540/1084/19
Головуючий в 1 інстанції: Войтович І.І.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді - Кравченка К.В.,
судді - Вербицької Н.В.,
судді - Запорожана Д.В.
при секретарі - Поповій К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В травні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (надалі - позивачі) звернулись до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (надалі - відповідач, Держгеокадастр), в якому просили:

- визнати протиправними дії Держгеокадастру щодо відмови позивачам у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок загальною площею 42,9602 га в розмірі, що не перевищує розмір земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства із земель, що перебувають у користуванні згідно державних актів на праві постійного користування землею серії ІІ-ХС №007997, серії ІІІ-ХС №007221, розташованих за межами населених пунктів на території Брускинської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області;

- зобов`язати Держгеокадастр затвердити проект землеустрою щодо відведення у власність позивачів земельні ділянки загальною площею 42,9602 га в розмірі, що не перевищує розмір земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства із земель, що перебувають у користуванні згідно державних актів на праві постійного користування землею серії ІІ-ХС №007997, серії ІІІ-ХС №007221, розташованих за межами населених пунктів на території Брускинської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачі зазначили, що відмова Держгеокадастру, оформлена листом від 16.04.2019 року №2740/0-787/0/95-19, на звернення позивачів про затвердження проекту землеустрою, є протиправною, оскільки посилання відповідача на те, що у заявників, як членів господарства, правових підстав для передачі безоплатно у приватну власність земельних ділянок в розмірі земельної частки (паю) немає, оскільки земельні ділянки відводяться у власність із земель які перебувають в користуванні гр. ОСОБА_6 , згідно державних актів на право постійного користування землею, а не із земель які перебувають в користуванні фермерського господарства «Нащадок», є безпідставним.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 14.08.2019 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що наказами Держгеокадастру від 17.11.2016 року позивачам: ОСОБА_1. №21-6746/18-16-СГ, ОСОБА_2 №21-6744/18-16-СГ, ОСОБА_3 №21-6747/18-16-СГ, ОСОБА_4 №21-6743/18-16-СГ, ОСОБА_5 №21-6745/18-16-СГ, надано дозволи на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, із земель, що перебувають у користуванні згідно державних актів на право постійного користування землею Серії ІІ-ХС №007997, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею від 16.04.1998 року №109 та Серії ІІІ-ХС № 007221 зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею від 02.12.1998 року №112, розташованих за межами населених пунктів на території Брускинської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, в розмірі земельної частки (паю), із цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства.

Херсонським державним підприємством геодезії, картографії та кадастру (Д.П. «Херсонгеоінформ») виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність.

Держгеокадастру затверджено Висновок державної експертизи землевпорядної документації №611 від 17.12.2018 року, яким погоджений проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність.

Також, розроблений проект землеустрою погоджений відділом житлово-комунального господарства, містобудування, архітектури та надзвичайних ситуацій Великоолександрівської районної державної адміністрації Херсонської області, про що свідчить висновок від 29.10.2018 року №227.

При зверненні позивачів із заявою до відповідача про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок, листом від 16.04.2019 року №2740/0-787/0/95-19 Держгеокадастр відмовив у затвердженні проекту землеустрою з тих підстав, що оскільки зазначені земельні ділянки відводяться у власність із земель які перебувають в користуванні гр. ОСОБА_6 , згідно Державних актів на право постійного користування землею, а не із земель, які перебувають в користуванні фермерського господарства «Нащадок» та відповідно не у заявників, як членів господарства, правових підстав для передачі безоплатно у приватну власність земельних ділянок в розмірі земельної частки (паю) відсутні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача не було правомірних та обґрунтованих підстав для відмови позивачам у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок.

Колегія суддів погоджується з цим висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відмовляючи в наданні позивачам дозволу на розробку проекту землеустрою відповідач послався на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 19.06.2018 року у справі №816/1920/17, та зазначив, що право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки має лише той член фермерського господарства, який раніше вже отримував її у користування.

Судом першої інстанції встановлено, що Державні акти на право постійного користування землями Серії ІІ-ХС №007997 та Серії ІІІ-ХС №007221, розташованих за межами населених пунктів на території Брускинської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, в розмірі земельної частки (паю), із цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства, були видані ОСОБА_6 для ведення селянського (фермерського) господарства на підставі рішення Великоолександрівської районної державної адміністрації Херсонської області №145 від 04.06.1998 року.

Селянське (фермерське) господарство «Нащадок» створене та зареєстровано 03.12.1998 року ОСОБА_6 , позивачі є членами вказаного СФГ «Нащадок».

На час отримання ОСОБА_6 земельної ділянки та створення СФГ «Нащадок» правові основи створення та діяльності селянських (фермерських) господарств в Україні встановлювались нормами Земельного кодексу України від 18.12.1990 року та Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» від 20.12.1991 року.

Статтею 6 Земельним кодексом України від 18.12.1990 року передбачено, що громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок для ведення селянського (фермерського) господарства. Безплатно земельні ділянки передаються у власність громадян для ведення селянського (фермерського) господарства у межах середньої земельної частки, що обчислюється у порядку, передбаченому цією статтею.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» селянське (фермерське) господарство є формою підприємництва громадян України, які виявили бажання переважно особистою працею членів цього господарства виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою і реалізацією.

На ім`я голови селянського (фермерського) господарства видається відповідно Державний акт на право приватної власності на землю, Державний акт на право постійного користування землею. З ним укладається договір на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди. Складаються також інші документи відповідно до законодавства України. (ч.5 ст.2 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство»)

Земельні ділянки громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства передаються у приватну власність і надаються в користування, в тому числі на умовах оренди. (ч.2 ст.4 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство»)

Для ведення селянського (фермерського) господарства можуть передаватися у приватну власність або надаватися у користування земельні ділянки, розмір яких не повинен перевищувати 50 гектарів ріллі і 100 гектарів усіх земель, у місцевостях з трудонедостатніми населеними пунктами, визначеними Кабінетом Міністрів України, - 100 гектарів ріллі. (ч.1 ст.6 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство»)

Після одержання Державного акта на право приватної власності або довічного успадковуваного володіння землею чи укладення договору на оренду селянського (фермерського) господарства підлягає державній реєстрації в районній, міській Раді народних депутатів, що надала земельну ділянку у довічне успадковуване володіння, приватну власність або користування (ч.1 ст.9 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство»).

З наведених норм вбачається, що Державний акт на право постійного користування землею у розмірі не більше 50 га видавався на ім`я голови селянського (фермерського) господарства з метою створення (фермерського) господарства для вироблення товарної сільськогосподарської продукції.

Таким чином, для створення селянського (фермерського) господарства у 1992 році право отримати земельну ділянку на умовах довічного успадковуваного володіння мала тільки особа, яка була засновником фермерського господарства, тобто голова, а не його члени.

Законодавством України, яке діяло на час отримання СФГ «Нащадок» земельної ділянки у розмірі 50 га не було передбачено отримання земельних ділянок кожним членом фермерського господарства на праві довічного успадковуваного володіння чи на праві користування.

Право на отримання земельної ділянки безоплатно у власність членами фермерського господарства у розмірі земельної частки (паю) із земель, наданих їм раніше у користування закріплено у ст.32 Земельного кодексу України від 25.10.2001 року та у ст.13 Закону України «Про фермерське господарство» від 19.06.2003 року.

Однак, на час створення СФГ «Нащадок» ні Земельний кодекс України 1990 року, ні Закону України «Про селянське (фермерське) господарство», ні інші законодавчі акти не містили норм, які б передбачали умови та порядок отримання членами фермерського господарства земельної ділянки у користування у розмірі земельної частки (паю) для подальшого отримання такої земельної ділянки у власність після того, як земельну ділянку у користування вже отримало фермерське господарство в особі його голови. Такого порядку не існує і на сьогодні.

За таких підстав, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність застосування відповідачем у своїй відмові висновку Верховного Суду по справі №816/1920/17, оскільки на час створення СФГ «Нащадок» діяла норма, що передбачала надання земельної ділянки для створення СФГ виключно майбутньому голові фермерського господарства, а тому позивачі, будучи членами СФГ «Нащадок» з 1998 року, не могли набути права користування земельною ділянкою за правилами Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» для подальшого отримання її у власність.

Однак, норми Земельного кодексу України, який діє на сьогодні, у жоден спосіб не обмежують право громадян на отримання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення фермерського господарства в розмірі земельної частки (паю) та не встановлює додаткових умов для реалізації громадянами такого права.

Також слідує зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської ради, де знаходиться фермерське господарство.

Згідно ч.4 ст.122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Частиною 8 ст.118 Земельного кодексу України передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується у порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1, ч.5 ст.186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Відповідно до ч.9 ст.118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Згідно ч.6 ст.186-1 Земельного кодексу України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Аналогічні положення передбачено і ч.13 ст.123 Земельного кодексу України.

Таким чином, розроблений проект землеустрою підлягає погодженню та затвердженню відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування. У разі прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність одночасно вирішується питання про надання земельної ділянки у власність. При цьому, відмова у затвердженні проекту землеустрою приймається лише з підстав невідповідності проекту вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів та оформлюється рішенням уповноваженого органу. Інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку ст.186-1 ЗК України, норми ст.118 Земельного кодексу України не містять. При цьому, перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватись саме на етапі погодження такого проекту.

З матеріалів справи вбачається, що проект землеустрою погоджено Висновком Держгеокадастру від 17.12.2018 року №611, в якому зазначено: «представлений на державну землевпорядну експертизу проект землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок позивачам загальною площею 42,9602 га в розмірі, що не перевищує розмір земельної частки (паю), для ведення фермерського господарства із земель, що перебувають у користуванні згідно державних актів на право постійного користування землею серії ІІ-ХС №007997 та серії ІІІ-ХС №007221, розташованих за межами населених пунктів на території Брускинської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, в цілому відповідає вимогам чинного законодавства України, встановленим нормам і правилам, оцінюється позитивно (погоджується) за умови доопрацювання вищезазначених зауважень».

Отже, зазначена у листі відповідача від 16.04.2019 року №2740/0-787/0/95-19 підстава для відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність позивачам не передбачена ч.6 ст.186-1 Земельного кодексу України.

Згідно ст.1 Закону України «Про землеустрій» проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом.

Статтею 29 Закону України «Про землеустрій» встановлено загальні вимоги до змісту документації із землеустрою. Так, документація із землеустрою включає в себе текстові та графічні матеріали і містить обов`язкові положення, встановлені завданням на розробку відповідного виду документації. Документація із землеустрою розробляється на основі завдання на розробку відповідного виду документації, затвердженого замовником. Склад, зміст і правила оформлення кожного виду документації із землеустрою регламентуються відповідною нормативно-технічною документацією з питань здійснення землеустрою.

Частиною 3 ст.50 Закону України «Про землеустрій» визначено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: завдання на розроблення проекту землеустрою; пояснювальну записку; копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності); рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); копії правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна для об`єктів будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми та значними наслідками, які розташовані на земельній ділянці; розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); перелік обмежень у використанні земельних ділянок; викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); кадастровий план земельної ділянки; матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); матеріали погодження проекту землеустрою.

Вивчивши наданий позивачами проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, колегія суддів дійшла висновку, що він відповідає вищевказаним вимогам законодавства, будь-яких відомостей про те, в чому саме є невідповідність змісту та складу проекту відповідачем не доведено, що також вірно було встановлено судом першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів робить висновок, що відмова Держгеокадастру у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у власність позивачам земельних ділянок загальною площею 42,9602 га в розмірі, що не перевищує розмір земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства із земель, що перебувають у користуванні згідно державних актів на праві постійного користування землею серії ІІ-ХС №007997, серії ІІІ-ХС №007221, розташованих за межами населених пунктів на території Брускинської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, викладена у листі від 16.04.2019 року №2740/0-787/0/95-19, є протиправною та безпідставною, а позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, колегія повністю погоджується з обраним судом першої інстанції способом відновлення прав та інтересів позивачів шляхом зобов`язання відповідача затвердити вищевказаний проект землеустрою, оскільки не встановлення судом правих підстав для відмови у затвердженні вказаного проекту свідчать про наявність у відповідача обов`язку по його затвердженню, що виключає існування у відповідача дискреційних повноважень при вирішенні питання по затвердженню такого проекту.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області - залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2019 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 24 жовтня 2019 року.

Головуючий суддя Кравченко К.В.
Судді Вербицька Н. В. Запорожан Д.В.