Справа № 814/1544/18
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2019-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

25 жовтня 2019 р. м.ОдесаСправа № 814/1544/18
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Димерлій О.О.

суддів: Єщенка О.В. , Коваля М.П.

розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2018 р. по справі № 814/1544/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ВКФ "ГАЗВОДМОНТАЖ" до Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Судовим рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 3 вересня 2018 року задоволено позов ТОВ "ГАЗВОДМОНТАЖ" до ГУ ДФС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Не погоджуючись з рішенням суду ГУ ДФС у Миколаївській області подано апеляційну скаргу разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

На виконання вимог ст. 287 КАС України ухвалою судді П`ятого апеляційного адміністративного суду від 9 вересня 2019 року апеляційну скаргу ГУ ДФС у Миколаївській області залишено на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 3 вересня 2018 року залишено без руху та надано апелянту строк для надання заяви, вказавши інші підстави про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Ухвалу апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху отримано апелянтом 16 вересня 2019 року, що підтверджується відповідним повідомленням про вручення.

27 вересня 2019 року на адресу П`ятого апеляційного адміністративного суду від ГУ ДФС у Миколаївській області надійшла заява про поновлення процесуального строку, в якому відповідач зазначає, що попереднє звернення до суду з апеляційною скаргою не було забезпечено сплатою судового збору з підстав відсутності коштів, що в свою чергу позбавило права в доступі до правосуддя.

На думку відповідача, повторне звернення із такою апеляційною скаргою пояснюється фінансовою можливістю, усунути недоліки попередньої скарги, сплативши суму судового збору у порядку та розміру визначеному законодавством.

За приписами ст.295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Як установлено матеріалами справи, рішення судом першої інстанції винесено 3 вересня 2018 року, копію рішення відповідачем отримано 25 лютого 2019 року (а. с. 234), тоді як апеляційну скаргу подано лише 23 липня 2019 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження, встановленому ст. 287 КАС України.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до п. 6 ч. 5 ст. 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.

Невиконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху не є поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження, оскільки не є такою, що не залежить від волі особи, яка подає апеляційну скаргу, і не надає такій особі права у будь-який необмежений час після сплину строку апеляційного оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 справі «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Пунктом 1 ч. 5 ст. 296 КАС України передбачено, що однією з вимог апеляційної скарги визначено надання документа про сплату судового збору.

Згідно з положеннями Закону України «Про судовий збір» органам фіскальної служби не надано пільг щодо сплати судового збору.

У справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що «…у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб…».

Тобто, виходячи з принципу «належного урядування», державні органи загалом, і орган доходів і зборів зокрема, зобов`язані діяти в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно.

А отже, довготривала процедура погодження та сплати судового збору, не може бути визнана поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та, як наслідок, не є підставою для порушення принципу правової визначеності щодо остаточного рішення.

Також, суд зазначає, що ГУ ДФС у Миколаївській області, діючи як суб`єкт владних повноважень, має однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи й, до того ж, є бюджетною установою, що фінансується з Державного бюджету України, а тому зупинення на рахунку податкового органу фінансових операцій, зокрема, в частині видатків передбачених на сплату судового збору, не повинно впливати на можливість неухильного виконання останнім покладених на нього нормами Кодексу адміністративного судочинства України процесуальних обов`язків щодо оформлення апеляційної скарги, та не повинно ставитись у залежність від правовідносин, у які податковий орган вступає в інших сферах його діяльності, зокрема, з приводу безспірного списання коштів з його рахунків на підставі виконавчих документів, оскільки ці фактори не є взаємопов`язаними.

Не свідчать про поважність підстав пропуску строку апеляційного оскарження і доводи відповідача щодо неналежного фінансування контролюючого органу з боку державного бюджету, оскільки особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, а тому обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору суб`єктами владних повноважень не є об`єктивними та непереборними підставами, які перешкоджають оскаржити судові рішення в межах встановленого законодавством строку апеляційного оскарження та реалізувати своє право щодо оскарження без порушення порядку здійснення такої процесуальної дії.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 13 листопада 2018 року у справі № 804/958/17.

Враховуючи зазначене, підстави викладені відповідачем в клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження для визнання причин пропуску такого строку поважними - відсутні.

Таким чином причини, зазначені апелянтом в заяві від 27 вересня 2019 року про поновлення строку, не можуть бути визнані поважними, а будь-яких інших підстав для поновлення процесуального строку відповідачем не зазначено.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції на підставі ч. 4 ст. 299 КАС України відмовляє у відкритті апеляційного провадження, оскільки вказані апелянтом обставини не є поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст. 299 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Відмовити Головному управлінню ДФС у Миколаївській області у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 3 вересня 2018 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Димерлій О.О.
Судді Єщенко О.В. Коваль М.П.