Справа № 824/997/19-а
Суддя: Кушнір Віталіна Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2019 р. м. Чернівці Справа № 824/997/19-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнір В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької обласної державної адміністрації про визнання протиправним рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (позивач) звернулась із позовом до Чернівецької обласної державної адміністрації (відповідач) в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення обласної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян Чернівецької обласної державної адміністрації, оформленого протоколом від 18.06.2019р. №12, про відмову у встановлені їй статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи 1 категорії та видачі посвідчення;

- зобов`язати Чернівецьку обласну державну адміністрацію встановити їй статус постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та видати посвідчення, що підтверджує цей статус.

Свій позов мотивує тим, що вона є особою, яка постійно проживала на території зони посиленого радіоекологічного контролю, та має статус особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 4-ї категорії. Внаслідок постійного проживання на території зони посиленого радіоекологічного контролю позивачка захворіла та згідно експертного висновку Львівської регіональної міжвідомчої експертної комісії від 25 квітня 2019 року встановлено у неї наявність захворювання, що пов`язане із наслідками аварії на ЧАЕС та встановлено 3 групу інвалідності від захворювання пов`язаного з впливом аварії на ЧАЕС, інвалідність встановлена безтерміново, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією.

31 травня 2019 року позивачка звернулася до Управління соціального захисту населення Кіцманської райдержадміністрації із заявою про встановлення їй статусу потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та видачі відповідного посвідчення. Зазначена заява направлена до Чернівецької обласної адміністрації, останньою у вчиненні відповідних дій було відмовлено з посиланням на Закон України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VІІІ (далі - Закон №76), відповідно до якого с.Шишківці Кіцманського району, де вона проживала та продовжує проживати, втратило статус території зони посиленого радіологічного контролю.

Позивачка не погоджується зі вказаною позицією відповідача та зазначає, що статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи їй було встановлено ще у 1992 році та є безтерміновим, що прямо вказано у посвідченні та Законом №76 не скасовані та не визнані недійсними раніше видані посвідчення.

Позивач звертає увагу на те, що виключення Законом від 28.12.2014 №76 місця проживання позивача із зони посиленого радіоекологічного контролю не впливає та не може впливати на обов`язок відповідного органу встановлювати особі статус постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії. Вищезазначені обставини змусили позивача звернутись до суду для вирішення даного питання.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому повністю заперечує проти задоволення позовних вимог, вважає спірне рішення правомірним з наступних підстав.

Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" №76-VІІІ від 28.12.2014, який набрав чинності 01.01.2015, було виключено абз.5 ч.2 ст.2 Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи", зокрема, було виключено зону посиленого радіоекологічного контролю з переліку територій, що зазнали радіоактивного забруднення, в тому числі і с.Шишківці, де проживає позивач та скасовано ст.23 Закону, якою передбачалося надання відповідних пільг і компенсацій особам, віднесеним до 4 категорії потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, на думку відповідача, оскільки позивач на даний час не проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю, так як такої зони відповідно до чинного законодавства наразі немає, відсутні підстави для віднесення позивача до числа осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та видачі їй посвідчення.

Позивач надала суду також відповідь на відзив, в якому зазначила, що їй встановлено статус потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи задовго до виникнення законодавчих змін 2014 року і цей статус вона не втратила ні внаслідок законодавчих змін, ні внаслідок будь-якого іншого рішення.

Ухвалою суду від 29 серпня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 з 06 лютого 1981 року проживає та зареєстрована у с.Шишківці Кіцманського району Чернівецької області (а.с.8-9).

26 грудня 1992 року ОСОБА_1 визнана особою, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю, та має статус особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 4-ї категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 (а.с.10).

На засіданні №04 Львівської регіональної міжвідомчої експертної комісії 25 квітня 2019 року встановлено у ОСОБА_1 наявність захворювання, що пов`язане із наслідками аварії на ЧАЕС, що підтверджується експертним висновком (а.с.11).

Згідно із довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, серія 12 ААБ №049896, ОСОБА_1 встановлено 3 групу інвалідності, захворювання пов`язане з наслідками Чорнобильської катастрофи, інвалідність встановлена безтерміново (а.с.12).

31 травня 2019 року позивач звернулася до Управління соціального захисту населення Кіцманської райдержадміністрації із заявою про встановлення їй статусу потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та видачі відповідного посвідчення (а.с.27).

18 червня 2019 року на засіданні обласної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян відмовлено ОСОБА_1 у видачі посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії серії Б нового зразка, визначеного ПКМУ №551 від 11.07.2018 року з посиланням на Закон України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VІІІ, відповідно до якого с.Шишківці Кіцманського району, де проживає ОСОБА_1 , втратили статус території зони посиленого радіологічного контролю (а.с.27, 13).

У зв`язку із зазначеною відмовою позивач звернулася до суду.

Суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (далі - Закон №796) до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать, зокрема, особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років (пункт 4 частини 1).

Згідно пункту 1 частини 1 статті 14 цього Закону для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1.

Суд звертає увагу, що для отримання постраждалими статусу категорії 1 необхідні три умови: 1) інвалідність; 2) статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи; 3) причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою.

Щодо першої та третьої умови спору між сторонами немає.

Ключовим правовим питанням, щодо якого виник спір, є питання збереження у позивача статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи внаслідок зміни закону та виключення з переліку зон радіоактивного забруднення зони посиленого радіоекологічного контролю.

Відповідно до ст.65 Закону №796 учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України. При зміні категорії, а також у випадках, передбачених статтею 17 цього Закону, посвідчення підлягає заміні. Посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

На виконання зазначеного Закону постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 №51 затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що регулює правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Порядок №51).

Відповідно до п.10 Порядку №51 інвалідам з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, посвідчення видаються на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов`язаної з наслідками Чорнобильської катастрофи.

Судом встановлено, що позивач звернулась до Управління праці та соціального захисту населення Кіцманської міської ради із заявою про видачу посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 (зазначена заява направлена до Чернівецької обласної державної адміністрації). Зауважень щодо складу та змісту документів відповідач не мав. Проте відмовив з мотивів відсутності з 01.01.2015р. зон радіоактивного забруднення зони посиленого радіоекологічного контролю, зокрема і втрати с.Шишківці Кіцманського району статусу такої території.

Статтею 16 Конституції України передбачено забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи - катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу є обов`язком держави.

Рішенням від 17.07.2018 № 6-р/2018 Конституцій Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, підпункт 2, абзаци перший, другий підпункту 3, підпункт 4, абзаци перший, другий підпункту 5, абзаци перший - четвертий підпункту 6, підпункт 7 пункту 4 розділу I Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VIII.

Конституційний Суд України звернув увагу на засадничий характер обов`язку держави щодо подолання наслідків Чорнобильської катастрофи та на необхідність виокремлення категорії громадян України, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи і потребують додаткових гарантій соціального захисту у зв`язку з надзвичайними масштабами вказаної катастрофи та її наслідків.

Встановлення у законах України пільг, компенсацій та гарантій громадянам України, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, обумовлено виконанням державою свого конституційного обов`язку, передбаченого статтею 16 Основного Закону України, щодо подолання наслідків Чорнобильської катастрофи та збереження генофонду Українського народу. Такі пільги, компенсації та гарантії є особливою формою відшкодування завданої шкоди вказаній категорії громадян, а тому скасування чи обмеження цих пільг, компенсацій і гарантій без рівноцінної їх заміни свідчитиме про відступ держави від її конституційного обов`язку.

Скасування пільг, компенсацій та гарантій не відповідає конституційному обов`язку держави, передбаченому у статті 16 Основного Закону України, щодо осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, тому пільги, компенсації та гарантії є такими, що захищені Конституцією України від негативних наслідків для цієї категорії осіб при внесенні змін до законодавства України (п. 4 мотивувальної частини).

Рішенням від 17.07.2018 № 6-р/2018 Конституцій Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема і підпункт 4 Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року №76-VIII, яким у Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виключено статтю 23, якою було передбачено компенсації та пільги громадянам, віднесеним до категорії 4. Отже, право на компенсації та пільги постраждалих, віднесених до категорії 4, було підтверджено.

Визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій до ухвалення Закону №76-VIII від 28 грудня 2014 року містилося у ст.2 Закону №796-XII. Відповідно до цієї статті до зон радіоактивного забруднення було віднесено такі зони: (1) зона відчуження, (2) зона безумовного (обов`язкового) відселення, (3) зона гарантованого добровільного відселення та (4) зона посиленого радіоекологічного контролю.

Аналогічне визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій містилося у ст.2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи».

01 січня 2015 року набув чинності Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII, яким ст.2 Закону №796 було виключено (підпункт 1 пункту 4). Виключено також абз.5 ч.2 ст.2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», який визначав зону посиленого радіоекологічного контролю як одну із зон радіоактивно забруднених територій.

Цим законом не передбачено, що раніше видані посвідчення особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, є недійсними.

Позивач набула статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи категорії ще 26.12.1992р., тобто до 01.01.2015. Цей статус є безстроковий.

Виключення з 01.01.2015 зони посиленого радіоекологічного контролю не позбавляє позивача статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи категорії 4, оскільки такий статус було набуто правомірно, а законні підстави для його припинення відсутні.

Крім того, Закон №796 у редакції, чинній після 01.01.2015, передбачає надання особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4, певних пільг та компенсацій. Зокрема, ст.51, 56 вказаного Закону передбачають надання особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4, додаткової пенсії та пільг щодо обчислення стажу роботи (служби).

На підставі вище наведеного, суд вважає, що виключення з 01.01.2015 зони посиленого радіоекологічного контролю із переліку радіоактивно забруднених територій не позбавляє статусу потерпілого осіб, яким раніше, до 31.12.2014, було встановлено статус і видано посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи. Особа, якій видано безтермінове посвідчення громадянина, яка постійно проживала на території зони посиленого радіологічного контролю (категорія 4), для цілей застосування пункту 1 частини 1 статті 14 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII, вважається потерпілим від Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, суд зазначає, що посвідчення ОСОБА_1 категорії 4 є чинним та зберігається за нею довічно, а тому на момент звернення із заявою про надання посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 позивач мала статус потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Враховуючи викладене та той факт, що позивачці встановлена 3 група інвалідності (захворювання пов`язане з впливом аварії на ЧАЕС), остання має право на отримання статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.

Така ж правова позиція висловлена Верховним судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 20 березня 2019 року у справі №697/121/17.

За таких обставин, суд доходить висновку, що позов у цій частині є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною 4 ст.245 КАС України встановлено, що у випадку, визначеному п.4 ч.2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд вважає, що з урахуванням встановлених обставин щодо наявності у позивача права на встановлення статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи та видачі відповідного посвідчення, що підтверджуватиме цей статус відповідач не має права діяти на власний розсуд, а саме встановлювати статус та видавати посвідчення за власним бажанням.

Враховуючи викладене, суд вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача встановити їй статус постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та видати посвідчення, що підтверджує цей статус.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході судового розгляду справи відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності прийнятого рішення. Відтак адміністративний позов, зважаючи на викладені вище висновки, підлягає задоволенню повністю.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи видно, що позивачем за подання даного позову сплачено судовий збір в розмірі 1536грн., що у відповідності до ч.1 ст.139 КАС України підлягає відшкодуванню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань Чернівецької обласної державної адміністрації.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення обласної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян Чернівецької обласної державної адміністрації, оформленого протоколом від 18.06.2019р. №12, про відмову у встановленні ОСОБА_1 статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи 1 категорії та видачі посвідчення.

3. Зобов`язати Чернівецьку обласну державну адміністрацію встановити ОСОБА_1 статус постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та видати посвідчення, що підтверджує цей статус.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Чернівецької обласної державної адміністрації 1536 (одну тисячу п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач - Чернівецька обласна державна адміністрація (, вул.Грушевського, 1, м.Чернівці, 58010).

Суддя В.О. Кушнір