Справа № 320/1356/19
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/1356/19 Суддя (судді) першої інстанції: Терлецька О.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2019 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів Василенка Я. М., Ганечко О. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправними дій, за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Донецькій області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 червня 2019, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції України в Донецькій області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції України в Донецькій області щодо відмови в призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду війни ІІІ групи, інвалідність якого пов`язана з безпосередньою участю в АТО при виконанні службових обов`язків;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції України в Донецькій області призначити та виплатити ОСОБА_1 , одноразову грошову допомогу як інваліду війни ІІІ групи у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 грудня 2018 року, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 97, п.п. в п. 3 ч. 1 ст. 99 Закону України «Про національну поліцію», за вирахуванням суми 123340,00 грн. раніше отриманої грошової допомоги за 10% втрати працездатності від травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків в зоні АТО, перерахувавши грошові кошти на особистий картковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в ПАТ «Державний ощадбанк України» Донецьке обласне управління АБ «Ощадбанк» №ТВБВ №10004/0490.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів у відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 311 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутністю сторін в письмовому провадженні.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи, доводи скарг, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що Позивач у період з жовтня 2014 року по листопад 2015 року проходив службу в ГУМВС України в Донецькій області. З листопада 2015 по серпень 2017 в Головному управління Національної поліції України в Донецькій області.

14 квітня 2014 року о 10 годині, під час захисту адміністративної будівлі Горлівського міського управління внутрішніх справ від збройного нападу та захоплення невідомими озброєними особами, отримав травму внаслідок протиправних дій інших осіб.

В результаті розслідування нещасного випадку, 12 травня 2015 року комісією ГУ МВС України в Донецькій області було складено Акт розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та Акт про нещасний випадок № 29/5 за формою Н-1 від 13 травня 2015 року, якими було підтверджено, що нещасний випадок з позивачем стався в період проходження служби при виконанні службових обов`язків, пов`язаних із безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, боротьбі із злочинністю.

16 серпня 2017 року, згідно з наказом ГУНП в Донецькій області від 16.08.2017 № 394 о/с, його було звільнено з посади старшого інспектора взаємодії з правоохоронними органами, контролю за організацією роботи блокпостів та виконання підрозділами завдань в зоні проведення АТО управління превентивної діяльності ГУНП в Донецькій області за власним бажанням (за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію»).

01 березня 2018 року Обласною медико-соціальною експертною комісією № 2 м. Маріуполь під час первинного обстеження позивачу було встановлено 10% втрати працездатності внаслідок травм, отриманих 14 квітня 2014 року, що підтверджується Довідкою обласної МСЕК № 2 серії АГ № 0018549 від 01.03.2018.

23 квітня 2018 року керівництвом ГУНП в Донецькій області на підставі поданих документів було прийнято рішення про призначення одноразової грошової допомоги, про що було видано відповідний наказ про виплату від 22.05.2018 № 1323.

На момент прийняття рішення про призначення виплати прожитковий мінімум для працездатних осіб складав 1762,00 грн. Виходячи із 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір одноразової грошової допомоги склав 123340,00 грн., які позивач отримав 26 грудня 2018 на картковий рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк».

05 вересня 2018 року під час огляду медико-соціальною експертною комісією № 1 позивачу було встановлена третя група інвалідності з 31.08.2018 та 50% втрати професійної працездатності, що підтверджується Довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії АГ № 0026315, Випискою з акта огляду медико-соціальною експертною комісією та Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ 0531362 від 05.09.2018.

Враховуючи той факт, що в результаті повторного огляду було встановлено ІІІ-ю групу інвалідності з 31.08.2018 та 50% втрати професійної працездатності і вважаючи, що відповідно до 8 розділу IV Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги уразі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, має право на доплату ОГД, у грудні 2018 року звернувся до ГУНП в Донецькій області з проханням призначити та виплатити одноразову грошову допомогу з приводу встановлення III групи інваліда війни, з урахуванням раніше виплаченої суми.

Проте, листом від 10.01.2019 № 2зі/26/02-2019 ГУНП в Донецькій області позивачу було відмовлено у такій виплаті.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду за захистом свої прав та інтересів.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що якщо особа втратила працездатність чи отримала інвалідність внаслідок участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, вона має соціальні гарантії у вигляді призначення та виплати одноразової грошової допомоги у розмірі, встановленому законом. І якщо внаслідок цих причин поліцейському встановлено III групу інвалідності, то розмір його одноразової грошової допомоги має скласти саме 250 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, а не 70.

Апелянт вказує, що одноразова грошова допомога у разі визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та завдань міліції або поліції, чи участі у терористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, призначається протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у п.п. 3 ч. 1 статті 97 Закону України «Про національну поліцію». Наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 16.08.2017 №394 о/с позивача звільнено зі служби в поліції за п. 7 (за власним бажанням) ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», а не за п.2 (через хворобу) ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію». У зв`язку з чим, відповідач вважає, що відсутні підстави для призначення та виплати одноразової грошової допомоги позивачу, відповідно для задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі:

1) загибелі поліцейського, що настала внаслідок протиправних дій третіх осіб, або під час учинення дій, спрямованих на рятування життя людей або усунення загрози їхньому життю, чи в ході участі в антитерористичній операції, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або смерті поліцейського внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого за зазначених обставин;

2) смерті поліцейського, що настала під час проходження ним служби в поліції;

3) визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

4) визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

5) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності;

6) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 4 від 11.01.2016 року затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29 .01.2016 року за № 163/28293, який набрав чинності 29.02.2016 року.

Підпунктом 4 пункту 5 розділу 1 Порядку № 4, зі змінами та доповненнями внесеними наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.09.2016 року № 916, передбачено, що одноразова грошова допомога призначається у випадку пов`язаному з проходженням служби в органах внутрішніх справ - обставина, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми або каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання ОГД у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до пункту 5 розділу ІІІ Порядку №4 для виплати одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає фінансовому підрозділу: 1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності; 2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії, які звіряються з оригіналом документа: 1) довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; 2) постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; 3) акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; 4) сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; 5) документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті).

Згідно з пунктом 1 розділу IV Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського фінансові підрозділи в десятиденний строк з дня реєстрації документів готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, форма якого наведена у додатку 2.

Одноразова грошова допомога є соціальною виплатою, яка надається виключно за обов`язкової одночасної наявності трьох умов (причина інвалідності, час настання інвалідності та причина звільнення):

-інвалідності повинна наступити внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції;

-інвалідність повинна наступити не пізніше, ніж протягом шести місяців після звільнення особи з поліції;

-причина звільнення такої особи з поліції повинна бути зумовлена захворюванням або пораненням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції

Наявність вказаних обов`язкових умов була підтверджена відповідачем під час прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги, про що було видано відповідний наказ про виплату від 22.05.2018 № 1323.

Проте, в подальшому, 05 вересня 2018 року під час огляду медико-соціальною експертною комісією № 1 позивачу було встановлена третя група інвалідності з 31.08.2018 та 50% втрати професійної працездатності.

Пунктом 8 розділу IV Порядку передбачено якщо, поліцейському протягом двох років після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням МСЕК вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Відмовляючи у призначені та виплаті такої допомоги відповідач керується лише положеннями п. 4 Порядку №850, якими передбачено, що якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Таким чином, у даному випадку відповідач вважає, що оскільки повторний огляд МСЕК із встановленням позивачу ІІІ групи інвалідності відбувся більш ніж через 2 роки після первинного огляду МСЕК, яким позивачу встановлено 10% втрати працездатності, а тому останній не має правових підстав для отримання грошової допомоги в більшому розмірі.

Колегія суддів зазначає, що Законом №565-XII не встановлено обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги, які передбачені пунктом 4 Порядку № 850.

Вказана норма Порядку № 850 не позбавляє позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а лише встановлює обмеження у розмірі проведення виплати нарахованої суми грошової допомоги в залежності від часу повторного встановлення інвалідності із втратою працездатності після первинного встановлення втрати працездатності. Так само цей пункт Порядку не містить жодних застережень щодо неможливості проведення виплати грошової допомоги у разі встановлення особі після спливу двохрічного терміну іншої групи інвалідності чи більшого відсотку втрати працездатності.

Вичерпний перелік випадків, за яких особі може бути відмовлено у призначенні грошової допомоги, визначено у пункті 14 Порядку №850, а саме: учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

Отже, позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ч.6 ст.23 Закону №565-XII.

Таким чином, відмовляючи у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням 3 групи інвалідності відповідач діяв не в межах та не у спосіб, що передбачені вимогами чинного законодавства, а тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог позивача.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.02.2018 року у справі №808/1866/16 (провадження №К/9901/16183/18).

Таким чином, якщо збільшується відсоток втрати працездатності і як наслідок встановлюється інвалідність, то до одноразової грошової допомоги, яка вже була виплачена, проводиться доплата.

Враховуючи вищенаведене у сукупності, беручи до уваги при цьому кожен аргумент, викладений учасниками справи, рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в судовому рішенні повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі, та колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Суд також застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправними дій - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. М. Ганечко

Повний текст постанови виготовлено 28.10.2019