Справа № 541/1825/19
Суддя: Андрущенко-Луценко С. В.
Дата ухвалення: 2019-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 541/1825/19
Провадження №2-а/541/55/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 жовтня 2019 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі: головуючої судді - Андрущенко-Луценко С.В.,

при секретарі - Калініченко Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції №4 Миргородського відділу поліції ГУНП в Полтавській області Кропивного Руслана Вікторовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

13.08.2019 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора сектору реагування патрульної поліції №4 Миргородського відділу поліції ГУНП в Полтавській області Кропивного Руслана Вікторовича про скасування постанови серії ДПО18 №283515 від 02.08.2019 про накладення адміністративного стягнення за ч.5 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 02.08.2019 відповідачем було винесено постанову серії ДПО18 № 283515 про притягнення його до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП, зафіксоване не в автоматичному режимі, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1020 грн.

В постанові зазначено, що 02 серпня 2019 року в 17 год. 20 хв., в м. Миргород, вул. Гоголя, 139, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Hyundai Tucson, державний номер НОМЕР_1 здійснив зупинку на місці, яке позначено дорожнім знаком 5.38 «Місце для стоянки» з додатковою табличкою до нього 7.17 «Інвалід», порушивши п.п. 8.4 г. ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Позивач вказує на те, що транспортний засіб дійсно знаходився на стоянці за вищевказаною адресою, оскільки він перевозив особу з інвалідністю, а саме батька дружини ОСОБА_2 , який є інвалідом першої групи підгрупи «Б». На його прохання здійснив зупинку у відведеному для цього місці. Інспектор Кропивний Р.В. не роз`яснив позивачу права його пробачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Пояснення його дружини та її батька, які були свідками події до уваги не приймав, посвідчення інваліда ОСОБА_2 пред`явити не вимагав.

З цих підстав вважає, що в його діях відсутній склад правопорушення, передбачений ст.122 ч.5 КУпАП, оскільки він перевозив пасажира з інвалідністю і на його прохання здійснив зупинку на стоянці для транспорту який перевозить пасажирів з інвалідністю.

В судове засідання ОСОБА_1 та його представник адвокат Шипіцин О.В. не з`явилися, але направили на адресу суду клопотання з якого вбачається, що на задоволенні позовних вимог вони наполягають, а справу просять розглянути у їхню відсутність.

Відповідач - інспектор сектору реагування патрульної поліції Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області Кропивний Р.В. в судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не направив. Про розгляд справи повідомлений належним чином. Направив постанову серія ДПО18 № 283515 від 02.08.2019. В супровідному листі зазначив, що відеозапис події, яка мала місце 02.08.2019 надати не може, оскільки він не зберігся. Термін зберігання становить 30 діб згідно з Наказом МВС №1026 від 18.12.2018.

Ухвалою суду від 15.08.2019 відкрито провадження у справі, ухвалено проводити розгляд з урахуванням положень ст. 286 КАС України (а.с.21).

Відповідно до положень ст. 205 КАС України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача.

Суд дослідивши докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою від 02.08.2019 серії ДПО18 № 283515 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП, зафіксоване не в автоматичному режимі, та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 1020 грн., за порушення вимог дорожнього знаку 5.38 «Місце для стоянки з додатковою табличкою до нього 7.17 «Інвалід» (а.с. 7).

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до ЗУ «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила несуть відповідальність згідно із вимогами чинного законодавства.

Пунктом 11 частини 1 ст. 23 закону України «Про національну поліцію» визначено, що Національна поліція відповідно до покладених на неї завдань, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями статті 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху (в тому числі визначені частиною п`ятою статті 122 Кодексу).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У випадках, передбачених частинами першою та другою статті 258 КУпАП, посадовими особами національної поліції на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

По суті зафіксованого в оскаржуваній постанові правопорушення суд звертає увагу на таке.

Частиною п`ятою ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за зупинку чи стоянку транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знаку «Водій з інвалідністю».

Відповідно до п. 15.1 Правил дорожнього руху зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватися у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Відповідачем не надано суду жодного доказу в підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122 ч.5 КУпАП та ним не спростовано твердження позивача про те, що він перевозив автомобілем особу з інвалідністю, а тому мав право здійснювати зупинку транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 5.38 з додатковою табличкою 7.17 -інваліди.

Отже, позивачем доведено, що він перевозив особу з інвалідністю ОСОБА_2 і вибрав місце стоянки свого автомобіля в спеціально відведеному місці для транспортних засобів, з розміщенням дорожнього знаку 5.38 «Місце для стоянки з додатковою табличкою до нього 7.17 «Інвалід». Цей факт повністю підтверджується долученими до позову документами (довідкою МСЕК інваліда 1 групи підгрупи «Б»)

Згідно з положенням ч. 4 ст. 4 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», пільги особам з інвалідністю надаються на підставі посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, пенсійного посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», в яких зазначено групу та причину інвалідності (для повнолітніх осіб), категорію «дитина з інвалідністю» (для дітей), а також у відповідних випадках вказано форми захворювань (по зору, слуху та з ураженням опорно-рухового апарату).

Таким чином суд приходить до висновку, що за наведених вище обставин в діях позивача немає складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП.

У відповідності з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що відповідачем, як посадовою особою суб`єкта владних повноважень рішення якого оскаржуються, будь-яких доказів, які б підтвердили правомірність його дій суду не надано.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оскільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, суд вважає, що згідно приписів вищенаведеної норми виникає необхідність закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, відносно позивача.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з положенням ч.3 ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Позивачем надані докази на підтвердження понесених ним судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2500 грн, а тому ця вимога позивача підлягає до задоволення. В зв`язку із задоволенням позовних вимог позивача, необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничі допомогу в сумі 2500 грн. понесену позивачем при зверненні до суду із адміністративним позовом.

Керуючись ст. 9, 90, 96, ч.1 ст.139, ч.3 ст.132, 243-246, 255, 286 КАС України, - суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , (адреса: АДРЕСА_1 ) до інспектора сектору реагування патрульної поліції №4 Миргородського відділу поліції ГУНП в Полтавській області Кропивного Руслана Вікторовича (адреса: вул. Якова Усика,34 м. Миргород Миргородський район, 37600) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 № 283515 від 02.08.2019, винесену інспектором сектору реагування патрульної поліції №4 Миргородського відділу поліції ГУНП в Полтавській області Кропивним Русланом Вікторовичем про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по ч. 5 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в сумі 1020 грн. і закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 по ч.5 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Полтавській області (юридична адреса: вулиця Пушкіна, 83, м. Полтава, Полтавська, 36000, ) на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , (адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати на професійну правничі допомогу в сумі 2500 грн. (дві тисячі п`ятсот гривень) понесену позивачем при зверненні до суду із адміністративним позовом.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С. В. Андрущенко-Луценко