Справа № 160/8658/19
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2019-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 жовтня 2019 року Справа № 160/8658/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12.02.2019 №Ф-4379-54/410-У, -
Позовна заява обґрунтована тим, що позивач була зареєстрована як фізична особа-підприємець 14 жовтня 2004 року, однак довгий час не здійснювала підприємницьку діяльність, про що нею було подано до контролюючого органу відповідну заяву. Позивачем було змінено зареєстроване місце проживання.
Якщо платник єдиного внеску не здійснював самостійне обчислення сум єдиного внеску та не подавав звітність, у такому випадку орган доходів і зборів може здійснити обчислення суми недоїмки та сформувати вимогу лише на підставі акта документальної перевірки, оскільки лише під час проведення документальної перевірки контролюючий орган може встановити чи було отримано платником дохід від здійснення господарської діяльності та визначити базу нарахування єдиного внеску.
Однак, відповідачем відповідна перевірка не проводилась, звіти про нарахування єдиного внеску позивачем до контролюючого органу не подавались, нарахування позивачу заборгованості зі сплати єдиного внеску здійснювалось в автоматичному режимі, тобто з порушенням порядку, встановленого чинним законодавством.
Також у вимозі про сплату богу від 12.02.2019 заборгованість позивача зі сплати єдиного внеску визначена станом на 20.04.2019, тобто за період, за який ще не настали встановлені законом строки для сплати єдиного внеску.
Вищевикладені доводи свідчать про те, що вимога є не законною та підлягає скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.09.2019 року провадження у справі відкрито, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи та призначено судове засідання на 24.09.2019 року.
Також, 06.09.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить зупинити дію вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12.02.2019 №Ф-4379-54/410-У - до набрання законної сили судовим рішенням у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12.02.2019 №Ф-4379-54/410-У.
В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначає, що прийнята відповідачем вимога про сплату боргу (недоїмки) від 12.02.2019 №Ф-4379-54/410-У, є виконавчим документом, який може бути переданий для примусового виконання до органів державної виконавчої служби. Більш того, 13.06.2019 року державним виконавцем Павлоградського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Берковською М.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №59345399 з примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12.02.2019 №Ф-4379-54/410-У.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.09.2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову у справі №160/8658/19 задоволено. Зупинено дію вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12.02.2019 №Ф-4379-54/410-У, винесеною ГУ ДФС у Дніпропетровській області до набрання законної сили судовим рішенням у справі №160/8658/19.
24.09.2019 позивачем, представником позивача подано до суду клопотання про розгляд справи без його участі та клопотання про приєднання до матеріалів справи копії опису документів, що надаються фізичною особою державному реєстратору для проведення реєстраційної дії припинення підприємницької діяльності.
Також, представником відповідача подано до суду клопотання про про перенесення розгляду справи.
У судовому засіданні 24.09.2019 року, враховуючи клопотання позивача, представника позивача та відповідача розгляд справи відкладено на 08.10.2019 року.
На виконання вимог ухвали суду відповідачем 25.09.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надано відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, зазначає, що вимога про сплату боргу (недоїмки) є законною, мотивуючи свої доводи наступним.
Позивач є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування і є одночасно найманими працівниками, не звільняються від сплати єдиного внеску та подання обов`язкової звітності за себе, як за фізичну особу-підприємця.
Якщо платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом про ЄСВ. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Відповідно до статті 25 Закону №2464, на виконання пункту 3 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державну соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449, у зв`язку з наявністю заборгованості у ОСОБА_1 було сформовано вимогу про сплату боргу з ЄСВ та направлено за адресою державної реєстрації платника податку.
Згідно з ч.ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. З власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
У судовому засіданні 08.10.2019 року, враховуючи клопотання позивача, представника позивача та відповідача про розгляд справи без їх участі та відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, судом ухвалено продовжувати розгляд справи в порядку письмового провадження.
У відповідності до вимог ст.ст. 205, 243 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу у порядку письмового провадження.
Дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована 14.10.2004 як фізична особа-підприємець та обліковується в Павлоградській ДПІ Західно-Донбаського управління ГУ ДФС у Дніпропетровській області, як платник податків загальної системи оподаткування.
За даними інтегрованої картки ОСОБА_1 , наданої відповідачем до відзиву, станом на 31.01.2019 року позивачу було нараховано єдиний соціальний внесок у сумі 18 276,72 грн.
На підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів ГУ ДФС у Дніпропетровській області 12.02.2019 року сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-4379-54/410.
Зазначену вимогу, як виконавчий документ, пред`явлено до примусового виконання до Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.
Вважаючи таку вимогу протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.
По суті спірних правовідносин та враховуючи викладені обставини, суд зазначає.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування". (Закон № 2464).
Частиною 1 ст.4 Закону №2464 встановлено, що платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Відповідно до ч.2 ст.6 Закону №2464, платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно із п.2 ч.1 ст.7 Закону № 2464, єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першоїстатті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).
У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Відповідно до ч.12 ст.9 Закону №2464, єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.
Проаналізувавши вище викладені норми Закону №2464, суд дійшов висновку, що фізичні особи-підприємці платники єдиного внеску зобов`язані нараховувати та сплачувати єдиний внесок не менше за розмір мінімального страхового внеску.
Таким чином, твердження позивача, що вона не отримує дохід, тому у неї не виникає обов`язку сплачувати внесок, спростовується вищевикладеними нормами чинного законодавства.
Разом з цим, приписами ч.3 ст.9 Закону №2464 встановлено, що обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. (частина 4 статті 25 Закону № 2462).
Недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом. (частина 1 статті 1 Закону №2464).
Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 №449 визначає процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів. (Інструкція №449).
Відповідно до пункту 3 розділу VI Інструкції, органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:
дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів;
платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;
платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.
У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається):
- платникам, зазначеним у підпунктах 1 та 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом десяти робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій);
- платникам, зазначеним у підпунктах 3 та 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом п`ятнадцяти робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).
Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.
Згідно з пунктом 4 розділу VI Інструкції, вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що у разі наявності у платника на кінець календарного місяця недоїмки зі сплати єдиного внеску, контролюючий орган на підставі даних звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу формує та надсилає (вручає) платнику вимогу про сплату боргу (недоїмки) на суму такої недоїмки.
Однак, матеріалами справи підтверджується, що вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12.02.2019 №Ф-4379-54/410 сформовано на підставі облікових даних інформаційної системи ГУ ДФС у Дніпропетровській області 12.02.2019 року за періоди 2017 - 2018 років, з розрахунку розміру мінімального страхового внеску, тобто з порушенням порядку нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органу владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб`єкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
На підставі викладеного, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ст.157 КАС України, до набранням законної сили судовим рішенням у цій справі, зберігаються заходи забезпечення позову встановлені ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2019 року по справі №160/8658/19.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 242-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) винесену Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області від 12.02.2019 року № Ф-4379-54/410.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна