Справа № 520/6420/19
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2019-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2019 р. № 520/6420/19

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Рубан В.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративний позов та додані до нього документи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1) до Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (61082, м.Харків, пр-т Московський, 198/3, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, в якому просить суд :

- визнати протиправним та скасувати рішення № 96 від 07.06.2018 року;

- зобов`язати Індустріальне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 , починаючи с 09.06.2017 року у розмірі відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", застосувавши коефіцієнт заробітної плати позивача - 57.95052 показника середньої заробітної плати за три роки до 2017 року в розмірі - 3764,40 грн, з проведенням перерахунку, відповідно до вимог діючого законодавства та щоквартального підвищення розміру пенсії, починаючи з 09.06.2017 року, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів на усі несвоєчасно нараховані суми позивачу, починаючи з 09.06.2017 року до їх фактичної виплати з дотриманням норм Закону про те, що пенсія позивача не може бути меншою за мінімум, встановлений Законом.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є громадянином України, та з 09.09.2001 постійно проживає в Ізраїлі. По досягненню позивачем пенсійного віку йому призначена пенсія за віком, однак її виплата припинена після виїзду за кордон. Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.10.2017 по справі 645/3527/17, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у Фрунзенському районі м. Харкова, про зобов`язання провести поновлення пенсії шляхом її призначення поновити виплату, призначеної довічно пенсії за віком громадянину України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 09.06.2017 року. Позовні вимоги з 07.10.2009 року по 10.02.2017 залишено без розгляду. В решті позовних вимог відмовлено. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.03.2018 в частині визнання рішення про відмову неправомірним, прийнято нову постанову, якою скасовано рішення Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова №343 від 27.06.2017. Рішенням відповідача №96 від 07.06.2018 року позивачу поновлено виплату пенсії, та здійснено її розрахунок у розмірі 114,66 грн. на місяць. Ознайомившись зі спірним рішенням, позивачем встановлено ряд порушень з боку відповідача, що призвели до невірного розрахунку належної йому пенсії. Вважаючи спірне рішення протиправним, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому він адміністративний позов не визнав, зазначив, що позивачем та його представником не надано жодних уточнюючих документів про підтвердження наявного трудового стажу та довідок про заробітну плату ОСОБА_1 . Відтак, відповідачем вірно розраховано позивачу розмір пенсії з 09.06.2017.

Позивач надав через канцелярію суду відповідь на відзив, в якій підтримав свою позицію викладену у позовній заяві.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином України, та з 09.09.2001 постійно проживає в Ізраїлі.

По досягненню позивачем пенсійного віку, йому призначена пенсія за віком, однак її виплата припинена після виїзду за кордон.

Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.10.2017 по справі 645/3527/17, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у Фрунзенському районі м. Харкова, про зобов`язання провести поновлення пенсії шляхом її призначення поновити виплату, призначеної довічно пенсії за віком громадянину України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 09.06.2017 року. Позовні вимоги з 07.10.2009 року по 10.02.2017 залишено без розгляду. В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.03.2018 в частині визнання рішення про відмову неправомірним, прийнято нову постанову, якою скасовано рішення Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова №343 від 27.06.2017.

Рішенням відповідача №96 від 07.06.2018 року позивачу поновлено виплату пенсії, та здійснено її розрахунок у розмірі 114,66 грн. на місяць.

Не погодившись із такими діями відповідача, та винесеним рішенням ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Згідно з положеннями статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп * Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

За бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.

Розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.

За правилами ч. 1 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Згідно частини 2 статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається з урахуванням середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.

Пунктом 4-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком, передбачений абзацом першим частини першої статті 28 цього Закону, встановлюється за наявності у чоловіків 25 років, а у жінок 20 років страхового стажу.

Проте, суд зауважує, що страховий стаж позивача відповідно до "Підсистеми призначення та виплати пенсії" складає 37 років 4 місяці 0 днів.

Поновляючи виплату пенсії позивачу у розмірі 114,66 грн, відповідачем не дотримано норм пенсійного законодавства, що в свою чергу призвело до порушення прав позивача на вільне володіння своїм майном у вигляді пенсії.

При цьому право на отримання пенсії є об`єктом захисту за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії, суд вважає таким, що не ґрунтується на Законі.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Щокін проти України", питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним.

Разом з тим, відповідно до ст.ст.2, 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 р. №1282-ХІІ в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101%, пенсія підлягає обов`язковій індексації.

Частиною 2 ст.49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

З урахуванням викладеного вище суд доходить висновку про задоволення позову в частині визнання протиправним та скасування рішення Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова № 96 від 07.06.2018 року та зобов`язання Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 , починаючи с 09.06.2017 року у розмірі відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Щодо позовної вимоги про застосування коефіцієнту заробітної плати ОСОБА_1 - 57.95052 показника середньої заробітної плати за три роки до 2017 року в розмірі 3764,40 грн., проведенням перерахунку, відповідно до вимог діючого законодавства та щоквартального підвищенням розміру пенсії, починаючи з 09.06.17р., з проведенням індексації, суд зазначає, що дана вимога є передчасною, оскільки звернена на майбутнє, так як наразі у суду не має підстав вважати, що відповідачем при здійсненні позивачу перерахунку пенсії у відповідності до норм діючого пенсійного законодавства в подальшому будуть порушуватись права ОСОБА_1 на отримання належної йому пенсії.

Щодо позовної вимоги про виплату позивачу разом із проведення перерахунку пенсії компенсації втрати частини доходів на усі несвоєчасно нараховані суми, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 2 вказаного Закону зазначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Статтею 4 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" визначено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Пунктом 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. №159 (далі - Порядок), №159 передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Згідно з п. 3 Порядку №159, компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат); соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо); стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення).

Відповідно до п. 4 Порядку № 159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Таким чином, компенсація нараховується та проводиться при виплаті доходу, тобто право на компенсацію позивач набуває в момент отримання доходу.

При цьому суд зазначає, що позивач просить нарахувати компенсацію на ще не виплачені суми пенсії, що не підпадає під визначення доходів, передбачених Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", за порушення строків виплати яких сплачується компенсація.

Вищевказана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду, що вказана у постанові від 11.07.2018 року по справі за №487/6923/16-а.

З огляду на вищевказане, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється з урахуванням норм ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Скасувати рішення Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова № 96 від 07.06.2018 року.

Зобов`язати Індустріальне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 , починаючи с 09.06.2017 року у розмірі відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . 10.23) сплачений судовий збір у розмірі 768,40 (сімсот шістдесят вісім гривні 40 коп.) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (61082, м.Харків, пр-т Московський, 198/3, ).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рубан В.В.