Справа № 420/5551/19
Суддя: Глуханчук О. В.
Дата ухвалення: 2019-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5551/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Глуханчука О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Другого Суворовського відділу Державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зняття арешту з нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Другого Суворовського відділу Державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про скасування постанови головного державного виконавця Першого Малиновського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції Галкіна Д.П. ВП № 36772785 від 05 вересня 2014 року, якою накладено арешт на нерухоме майно боржника - ОСОБА_1 та заборону на його відчуження; скасування та зняття арешту з нерухомого майна боржника - ОСОБА_1 та заборони на його відчуження, накладеного постановою головного державного виконавця Першого Малиновського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції Галкіна Д.П. ВП № 36772785 від 05 вересня 2014 року (номер запису обтяження 7116151).

Ухвалою суду від 15 жовтня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Другого Суворовського відділу Державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області в частині позовних вимог про зняття арешту з нерухомого майна боржника - ОСОБА_1 та заборони на його відчуження, накладеного постановою головного державного виконавця Першого Малиновського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції Галкіна Д.П. ВП № 36772785 від 05 вересня 2014 року (номер запису обтяження 7116151), прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

В іншій частині позовних вимог, а саме в частині скасування постанови головного державного виконавця Першого Малиновського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції Галкіна Д.П. ВП № 36772785 від 05 вересня 2014 року, якою накладено арешт на нерухоме майно боржника - ОСОБА_1 та заборону на його відчуження, адміністративний позов повернуто позивачеві, у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 25 лютого 2013 року на виконання виконавчого листа №1570/6431/2012, виданого 24 січня 2013 року Одеським окружним адміністративним судом, постановою головного державного виконавця Першого Малиновського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження №36772785 про стягнення з боржника - ОСОБА_1 на користь ДПІ у Малиновському районі м. Одеси боргу у розмірі 259 811, 84 грн. В рамках зазначеного виконавчого провадження 05 вересня 2014 року державним виконавцем накладений арешт на все нерухоме майно боржника та заборону на його відчуження.

Також позивач зазначив, що виконавче провадження було направлено за місцем працевлаштування боржника до Другого Суворовського відділу ДВС та 17 листопада 2014 року постановою головного державного виконавця цього відділу відкрито виконавче провадження №45456524 про стягнення з ОСОБА_1 боргу у розмірі 259 811, 84 грн. за виконавчим листом №1570/6431/2012, виданим 24 січня 2013 року.

Щодо стану виконавчого провадження позивач повідомив наступну інформацію: 16 червня 2015 року виконавчий документ було повернуто стягувачу відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження»; у подальшому сума боргу була списана податковим органом, як безнадійний борг зі спливом строку давності. Однак, як стверджує позивач, він вказане рішення не отримував, при цьому 26 жовтня 2018 року отримав від ГУДФС в Одеській області довідку про відсутність заборгованості.

Також позивач зазначив, що не отримував постанови про відкриття виконавчого провадження №36772785 від 25 лютого 2013 року, про накладення арешту в рамках виконавчого провадження №36772785 від 05 вересня 2014 року, про повернення виконавчого документу стягувачу в рамках виконавчого провадження №45456524 та отримати вже не може у зв`язку зі знищенням.

У вересні 2019 року адвокат позивача звернувся до Другого Суворовського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області із заявою про зняття арешту з майна ОСОБА_1 та заборони на його відчуження, у зв`язку з закриттям виконавчих проваджень №36772785, №45456524 та списанням боргу. Однак, відповідач повідомив про неможливість зняття арештів, оскільки виконавчі провадження знищені за строком зберігання, проте накладені арешти можуть бути зняті за рішенням суду.

Отже, оскільки орган виконавчої служби відмовляється зняти арешт з нерухомого майна, чим порушує право на розпорядження своєю власністю, позивач звертається до суду з позовом про зняття арешту з нерухомого майна.

У судове засідання, призначене на 24 жовтня 2019 року, учасники справи не з`явились, про місце, дату і час судового засідання повідомлені належним чином та своєчасно.

Від представника позивача через канцелярію 24 жовтня 2019 року надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження (а.с. 57).

23 жовтня 2019 року через канцелярію суду від Другого Суворовського відділу Державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області надійшов лист, у якому надано витребувану судом інформацію, а також викладено клопотання щодо розгляду справи без участі представника відділу (а.с. 61).

Відзив на адміністративний позов відповідач не надав, з клопотаннями/заявами щодо продовження строку на подання відзиву до суду не звертався.

На виконання ухвали суду від 15 жовтня 2019 року про витребування від Другого Суворовського відділу Державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області інформації, підтвердженої належним чином засвідченими доказами, щодо наявності підстав збереження арешту майна позивача та заборони на його відчуження, накладеного постановою головного державного виконавця Першого Малиновського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції Галкіна Д.П. ВП № 36772785 від 05 вересня 2014 року (номер запису обтяження 7116151), станом на 15.10.2019 року, відповідач надав відповідь листом від 23 жовтня 2019 року вих. №37322 (а.с. 61).

В листі Другого Суворовського відділу Державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 23 жовтня 2019 року повідомляється, що на виконанні в Другому Суворовському відділі ДВС перебували виконавчі провадження №36772785, №45456524, №45285196, №46264990, в рамках яких накладено арешт на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 . Виконавчі провадження завершені, виконавчі документи повернуто стягувачу. Строк зберігання виконавчого провадження завершено, виконавче провадження знищено. Іншою інформацією відділ не володіє.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

З урахуванням вищенаведеного, враховуючи, що справи з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби відносяться до категорії термінових адміністративних справ, суд ухвалив рішення розглянути справу в порядку письмового провадження 25 жовтня 2019 року за наявними у справі матеріалами.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось (ч. 4 ст. 229 КА України).

Розглянувши подані сторонами заяви по суті справи і докази на їх обґрунтування, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлені наступні обставини та факти.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2012 року по справі №1570/6431/2012 стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 загальну суму заборгованості у розмірі 259 811,84 грн., (двісті п`ятдесят дев`ять тисяч вісімсот одинадцять грн. 84 коп.), з яких: 104 939,34 грн. за податком на додану вартість (з них за основним платежем - 64 503,34 грн. та за штрафними санкціями - 40 436,0 грн.) - перерахувати дані кошти до Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області на р/р № 0007 МФО 828011, код бюджетної класифікації 14010100, ідентифікаційний код 37607526; 118 643,55 грн. за штрафними санкціями за порушення законодавства про патентування та порушення норм регулювання обігу готівки, і перерахувати дані кошти до Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області на р/р № 0007 МФО 828011, код бюджетної класифікації 21080900, ідентифікаційний код 37607526; 36 228,95 грн. за податком з доходів фізичних осіб-суб`єктів підприємницької діяльності і незалежної професійної діяльності, і перерахувати дані кошти до Управління державного казначейства України в м. Одеса на р/р № 0007 МФО 828011, код бюджетної класифікації 11010200, ідентифікаційний код 38016923 (реєстраційний номер рішення в ЄДРСР 28130585).

15 січня 2013 року вказане судове рішення набрало законної сили.

24 січня 2013 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист про стягнення №1570/6431/2012, який перебував на примусовому виконанні Першого Малиновського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції (виконавче провадження №36772785 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ДПІ у Малиновському районі м. Одеси боргу у розмірі 259 811, 84 грн.).

Як вбачається з матеріалів справи, 05 вересня 2014 року в рамках виконавчого провадження №36772785 державними виконавцем - Галкін Дмитро Павлович Першого Малиновського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

25 вересня 2014 року проведено державну реєстрацію обтяження. Номер запису про обтяження: 7116151 (спеціальний розділ), опис предмета обтяження: все нерухоме майно суб`єкта обтяження ОСОБА_1 (а.с. 19-21).

Згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта РНОКПП НОМЕР_1 ( ОСОБА_1 ), 25 листопада 2014 року проведено державну реєстрацію обтяження: арешт нерухомого майна, номер запису про обтяження: 7823292. Підстава виникнення обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 45285196, від 31 жовтня 2014 року, видавник: Галкін ОСОБА_2 Павлович, Перший Малиновський відділ ДВС Одеського міського управління юстиції (а.с. 19).

17 листопада 2014 року головним державним виконавцем Другого Суворовського відділу Державної виконавчої служби міста Одеси Одеського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження №45456524 з примусового виконання виконавчого листа №1570/6431/2012, виданого 24 січня 2013 року Одеським окружним адміністративним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ДПІ у Малиновському районі м. Одеси грошової суми у розмірі 259 811, 84 грн. (а.с. 22).

06 лютого 2015 року державним виконавцем Другого Суворовського відділу Державної виконавчої служби міста Одеси Одеського міського управління юстиції прийнято постанову про приєднання виконавчого провадження №45456524 з примусового виконання виконавчого листа №1570/6431/2012, виданого 24 січня 2013 року Одеським окружним адміністративним судом, до зведеного виконавчого провадження №47878424, яке веде Другий Суворовський відділ Державної виконавчої служби міста Одеси Одеського міського управління юстиції (а.с. 23).

16 червня 2015 року в рамках виконавчого провадження №45456524 з примусового виконання виконавчого листа №1570/6431/2012, виданого 24 січня 2013 року Одеським окружним адміністративним судом, державним виконавцем Другого Суворовського відділу Державної виконавчої служби міста Одеси Одеського міського управління юстиції прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Встановлено, що майно, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу, не виявлено, борг стягнуто частково у розмірі 721, 86 грн. (а.с. 24, 33-35).

26 жовтня 2018 року Головним управлінням ДФС В Одеській області видано ОСОБА_1 видано довідку про відсутність станом на 24.10.2018 року заборгованості з податків, зборів, платежів, що контролюються органами доходів і зборів (а.с.32).

Зважаючи на те, що виконавчий лист №1570/6431/2012, виданий 24 січня 2013 року Одеським окружним адміністративним судом, повернутий стягувачу та заборгованість ОСОБА_1 списана, проте арешт майна, накладений державним виконавцем 05 вересня 2014 року скасований не був, позивач звернувся до Другого Суворовського відділу ДВС м.Одеси ГТУЮ в Одеській області із заявою про зняття арешту.

Так, 11 вересня 2019 року в інтересах ОСОБА_1 адвокат Подорожній А.С. звернувся до Другого Суворовського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області із заявою про зняття арешту зі всього рухомого та нерухомого майна ОСОБА_1 та заборону на його відчуження, накладених: постановами ВП №45285196 від 31.10.2014 року, ВП №36772785 від 05.09.2014 року, ВП №31503816 від 01.03.2012 року; а також арешти та заборону відчуження, накладені у виконавчому провадженні №45456524, №46264990 (а.с. 30).

19 вересня 2019 року адвокат позивача отримав лист-відповідь Другого Суворовського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області від 12 вересня 2019 року вих. №31734 про те, що на виконанні в Другому Суворовському відділі ДВС перебували виконавчі провадження №36772785, №45456524, №45285196, №46264990, в рамках яких накладено арешт на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 . Виконавчі провадження завершені, виконавчі документи повернуто стягувачу, строк зберігання виконавчого провадження завершено, виконавче провадження знищено. Також позивачу повідомлено зміст ст. 59 Закону України Про виконавче провадження щодо підстав та порядку зняття арешту з майна, зокрема за рішенням суду (а.с. 31).

За таких обставин позивач звернувся до суду з даним позовом, оскільки наявність арешту майна, підстави накладення якого відпали, порушують його права на розпорядження своєю власністю.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

На час накладення арешту на нерухоме майно позивача (вересень 2014 року) був чинним та діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV, який втратив чинність 05.01.2017 року.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV, для забезпечення реального виконання рішення застосовується арешт майна боржника. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом: винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Згідно з ч. 4 ст. 57 цього Закону, копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті, та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Як встановлено судом, виконавчий лист №1570/6431/2012, виданий 24 січня 2013 року Одеським окружним адміністративним судом, постановою державного виконавця від 16 червня 2015 року повернутий стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (виконавче провадження №45456524).

Наслідки завершення виконавчого провадження визначались ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV, якою було передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 1).

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника (ч. 2).

За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред`явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно (ч. 3).

Отже, повернення виконавчого документа має наслідком зняття арешту, накладеного на майно боржника. При цьому, зняття арешту здійснюється державним виконавцем.

Однак, з матеріалів справи судом встановлено, що при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 16 червня 2015 року в рамках виконавчого провадження №45456524, арешт, накладений на майно позивача постановою головного державного виконавця Першого Малиновського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції ВП № 36772785 від 05 вересня 2014 року, знятий не був.

Станом на час судового розгляду цієї справи, арешт, накладений на майно позивача, не знятий, продовжує існувати й заборона відчуження нерухомого майна.

При цьому, як вже встановлено судом, на виконанні у відповідача відсутні відкриті виконавчі провадження, в межах яких можливе звернення стягнення на майно позивача.

Відповідно до відповіді Другого Суворовського відділу Державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 23 жовтня 2019 року, на виконанні в Другому Суворовському відділі ДВС перебували виконавчі провадження №36772785, №45456524, №45285196, №46264990, в рамках яких накладено арешт на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 . Виконавчі провадження завершені, виконавчі документи повернуто стягувачу. Строк зберігання виконавчого провадження завершено, виконавче провадження знищено. Іншою інформацією відділ не володіє (а.с. 61).

Відтак, наведені обставини свідчать, по-перше, про відсутність правових підстав зберігати накладений арешт на майно позивача, по-друге, існування арешту майна позивача при визнанні відповідачем факту завершення всіх виконавчих проваджень відносно позивача порушує саму мету застосування відповідної процедури. Так, наразі, механізм забезпечення виконання рішення існує, проте провадження в рамках якого його було застосовано завершено.

Крім того, стягувачем за виконавчим документом був орган Державної податкової служби (ДПІ у Малиновському районі м. Одеси), проте, як повідомляє позивач, сума боргу була списана податковим органом як безнадійна заборгованість, а 26 жовтня 2018 року Головним управлінням ДФС В Одеській області Семенову Євгену ОСОБА_3 видано довідку про відсутність станом на 24.10.2018 року заборгованості з податків, зборів, платежів, що контролюються органами доходів і зборів (а.с. 32).

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 386, 381 Цивільного кодексу України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII передбачені підстави зняття арешту з майна.

Так, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (ч. 1).

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону (ч.2).

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець (ч. 3).

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону (ч. 4).

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5).

Таким чином, судове рішенням про зняття арешту з майна боржника, що набрало законної сили, є самостійною підставою зняття арешту з такого майна постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Тобто, після набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається державним виконавцем або начальником відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, шляхом винесення відповідної постанови.

На підставі викладеного, враховуючи те, що відповідачем не надано доказів наявності підстав для існування/збереження арешту майна позивача та заборони на його відчуження, накладеного постановою головного державного виконавця Першого Малиновського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції Галкіна Д.П. ВП № 36772785 від 05 вересня 2014 року (номер запису обтяження 7116151), попри відсутність відкритих виконавчих проваджень щодо нього, а наявність в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про цей арешт перешкоджає позивачу вільно розпоряджатись належним йому майном, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, заявлених в рамках цього позову.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Вирішуючи даний спір, суд також враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, і у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення суду.

Аналіз норм ст. 245 КАС України, у їх взаємозв`язку зі статтями 2, 5 КАС України, свідчить про те, що суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача. Якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З огляду на зазначене, оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності, суд вважає, що право позивача підлягає відновленню шляхом зобов`язання відповідача зняти арешт з нерухомого майна позивача та заборони на його відчуження, накладеного постановою головного державного виконавця Першого Малиновського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції Галкіна Д.П. ВП № 36772785 від 05 вересня 2014 року (номер запису обтяження 7116151).

З огляду на відсутність документально підтверджених судових витрат, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72, 74-77, 90, 194, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Другого Суворовського відділу Державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зняття арешту з нерухомого майна задовольнити.

Зобов`язати Другий Суворовський відділ Державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 та заборони на його відчуження, накладеного постановою головного державного виконавця Першого Малиновського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції Галкіна Д.П. ВП № 36772785 від 05 вересня 2014 року (номер запису про обтяження 7116151).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач Другий Суворовський відділ Державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області (65102, м. Одеса, вул. 1-ша Сортувальна, 36-Г; ).

Суддя О.В. Глуханчук

.