Справа № 320/3265/19
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2019-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2019 року справа № 320/3265/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просить суд:

- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо неперерахунку та невиплати ОСОБА_1 (реєстраційний номер платника податку НОМЕР_1 ), як особі начальницького складу органів внутрішніх справ, яка належить до військовослужбовців, та яка брала участь у ліквідації Чорнобильської катастрофи у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року - протиправною;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області , здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 (реєстраційний номер платника податку НОМЕР_1 ), як особі начальницького складу органів внутрішніх справ, яка належить до військовослужбовців, та яка брала участь у ліквідації Чорнобильської катастрофи у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Позивач зазначив, що він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою, в якій просив перерахувати та виплатити йому пенсію відповідно до частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням рішення Конституційного Суду від 25.04.2019 №1-р(ІІ) 2019. Однак, відповідач відмовив йому у перерахунку пенсії.

На думку позивача, зазначена відмова є неправомірною та суперечить чинному законодавству, оскільки вважає, що він має право на перерахунок пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року відповідно до частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.07.2019 відкрито загальне позовне провадження в цій справі.

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що Рішенням Конституційного Суду України від 25.04.2019 №1-р(ІІ)2019 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення "дійсної строкової", яке міститься у положеннях частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на певну категорію осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю. Однак, дане Рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 № 1-р(ІІ)2019 не містить положень щодо порядку його виконання.

Крім того, відповідач зазначив, що відповідні зміни до пункту 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210, після прийняття рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 №1-р(ІІ) 2019 внесені не були, а відтак, на думку відповідача, у органів Пенсійного фонду відсутні правові підстави для перерахунку таких пенсій.

Протокольною ухвалою суду від 28.10.2019 вирішено подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонер органів внутрішніх справ, інвалід 2 групи, інвалід війни, учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції у 1986 році Категорії 1. Звільнений з органів внутрішніх справ у спеціальному званні капітан міліції з вислугою років 14 років 9 місяців 17 днів.

Позивач отримує пенсію по інвалідності в розмірі фактичних збитків призначену згідно норм Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

13.05.2019 року позивач звернувся із відповідною заявою про здійснення перерахунку відповідно до вимог ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а саме нарахувати та виплачувати пенсію розрахованої з п`ятикратного розміру на 1 січня відповідного року.

Проте листом від 27.05.2019 року № 67/к-04 Обухівського об`єднаного управління пенсійного фонду України Київської області повідомлено, що за матеріалами пенсійної справи на строковій служби позивач перебував 17.11.1980 по 06.12.1982 роках. А на період ліквідаційних наслідків ЧАЕС позивач перебував на роботі в Обухівському районному відділі внутрішніх справ управління внутрішніх справ Київської області з 26.04.1986 по 30.04.1986, з 01.05.1986 по 01.05.1986 та з 04.05.1986 по04.05.1986. Тому розмір пенсії визначено відповідно до вимог законодавства.

Не погоджуючись з відмовою відповідача щодо перерахунку пенсії відповідно до частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон № 796-XII) встановлено мету та основні завдання цього Закону, а саме, що він спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру. Тобто, метою Закону є захист громадян, які постраждали внаслідок: - Чорнобильської катастрофи; - інших ядерних аварій та випробувань; - військових навчань із застосуванням ядерної зброї.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії військовослужбовцям призначаються з їх грошового забезпечення згідно з цим Законом та іншими законодавчими актами. Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається відповідно до статті 51 цього Закону.

Військовослужбовцям пенсії по інвалідності, а членам їх сімей пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї за їх бажанням можуть призначатися на умовах і в порядку, визначених законодавством для осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), або відповідно до статті 54 цього Закону.

Особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Рішенням Конституційного суду України за конституційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 25 квітня 2019 року № 1-р(ІІ)/2019 Справа № 3-14/2019(402/19, 1737/19) надано роз`яснення щодо положень ст. 59 вказаного закону.

Відповідно до даного рішення визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення "дійсної строкової", яке міститься у положеннях частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.

Крім того у рішенні наголошено, що словосполучення "дійсної строкової", що міститься в положеннях частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відповідно до примітки ст. 10 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на якому акцентує увагу і Конституційний суд у своєму рішенні до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.

Отож, виходячи з положень Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та позиції конституційного суду від5 25.04.2019 року визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, в тому числі і до осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Таким чином ОСОБА_1 (реєстраційний номер платника податку НОМЕР_1 ) підпадає під правила нарахування пенсійного забезпечення в порядку ст.. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та має право на нарахування пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня по життєво.

Відповідно до п. 6 ч. 5 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України п позивачем вжито заходи щодо досудового врегулювання спору.

13.05.2019 року позивач звернувся із відповідною заявою про здійснення перерахунку відповідно до вимог ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а саме нарахувати та виплачувати пенсію розрахованої з п`ятикратного розміру на 1 січня відповідного року.

Проте листом від 27.05.2019 року № 67/к-04 Обухівського об`єднаного управління пенсійного фонду України Київської області повідомлено, що за матеріалами моєї пенсійної справи на строковій служби я перебував ІНФОРМАЦІЯ_2 по 06.12.1982 роках. А на період ліквідаційних наслідків ЧАЕС я перебував на роботі в Обухівському районному відділі внутрішніх справ управління внутрішніх справ Київської області з 26.04.1986 по 30.04.1986, з 01.05.1986 по 01.05.1986 та з 04.05.1986 по04.05.1986.

Вказані підстави відмови у здійсненні перерахунку пенсії не відповідають дійсності та є недостовірними. Факти дійсного перебування позивача на службі в органах внутрішніх справ з зоні ліквідації аварії на ЧАЕС підтверджується наступним:

Відповідно до документа під назвою «Расчет» за вислугою років на пенсію капітана міліції ОСОБА_1 , інспектора по справам неповнолітніх Українського ГОМ Обухівського районного відділу ГУМВС України в Київській області на сторінці 2 вказано, що позивач займав посаду «участкового инспектора по делам несовершеннолетних ОСОБА_4 ГОВД Киевской области, приказ УВД к/о № 44 л/с от 3103.1986г., в период с 24.03.1986 г. по 20.08.186 г ІНФОРМАЦІЯ_3 , календарная выслуга 4 месяца 26 дней, коэффициент 1».

Служба в Українському ГОМ Обухівського районного відділу ГУМВС України в Київській області розпочалась 20.08.1986 по 15.10.1995 року.

Відповідно до маршрутного листа виданого на ім`я ОСОБА_1 від 09.02.2011 року № 20/К-71 зазначено, що з 26.04.1986 по 01.05.1986 та 04.05.1986 року місцем несення служби є місто Прип`ять.

Факт проживання ОСОБА_1 станом на 26.04.1986 року та був евакуйований відповідно до встановленого порядку 27.04.1986 року підтверджений довідкою № 39683 від 21.11.1991 виданою заступником голови облвиконкому. В підтвердження чого 15.12.1992 року ОСОБА_1 , отримав посвідчення громадянина евакуйованого у 1986 року із зони відчуження.

В Експертному заключні № 3 від 5.12.1990року вказано, що ОСОБА_1 маються каліцтва, отримані під час виконання службових обов`язків у зв`язку із аварією на Чорнобильській електростанції.

Відповідно до акту № 2 про нещасний випадок від 13.02.1991 року у п.14 зазначено «Подробное обстоятельство несчастного случая: авария на ОСОБА_5 АЭС с 26.04.1986 года по 23.08.1986 года выполнял служебные обязанности в г. Припять тринадцатикилометровой зоне отселения, т.е. на территории с высоким радиоактивным фоном и уровнем загрязнением радиоактивными веществами». У п. 15 зазначено «Травмирующий фактор: ионизирующее излучение / доза облучения 74,6 БЕР». Крім того у п. 15.1 зазначено «Причины несчастного случая: ионизирующее излучение в результате аварии на Чернобыльской АЭС, при исполнении служебных обязанностей».

В документі під назвою «Сведетельство о болезни № 910 от 17.08.1995 г.» у п. 10 зазначено « ОСОБА_6 анамнез: до 1986 г. за мед. Помощью не обращался. С февраля 1985г. жил и работал в г. Припять. С 26.04.12.08.86 г. принимал участие в ликвидации последствий аварии на ЧАЭС......

Відповідно до довідки серії КИО -І № 122411 виданої на ім`я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 року присвоєна друга група інвалідності з жовтня 2000 року, захворювання пов`язане з виконання службових обов`язків на ЧАЕС довічно, крім того визнаний не працездатним.

Рішенням Обухівського районного суду від 05.02.1993 року встановлено факт, що ОСОБА_1 перебував в зоні відчуження в м. Прип`ять з 26 квітня по 1 травня, 4 травня 1986 року виконуючи обов`язки по ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС.

Відповідно до витягу з Наказу № 85 о/с від 16.08.1996 року підтверджено факт перебування та виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в 30-ти км. Зоні ЧАЕС, з 26 квітня до 01 травня, 04 травня 1986 року старшого лейтенанта ОСОБА_1 (М-861500) - інспектору інспекції у справах неповнолітніх Українського відділення міліції відділу внутрішніх справ Обухівського району.

Факт заохочення ОСОБА_1 за роботу в екстремальних умовах у зв`язку із надзвичайною ситуацією на ЧАЕС та проявлену високу організованість у розмір 100 рублів (карбованців), підтверджується витягом до наказу № 112 від 29.04.1991 року та довідкою № 74 від 07.02.2012 року.

Факт проходження служби ОСОБА_1 підтверджується довідкою № 44 від 23.01.2012 року, де вказано про право на державну пенсію на пільгових умовах у трикратному розмірі; та довідкою № 67 від 07.05.2004 року про оплату за підвищеними тарифними ставками в період роботи з 26.04.1986 р. по 04.05,1986 року.

Слід також відзначити, що у своїй відмові пенсійний фонд послався на те, що вказана норма для перерахунку застосовується лише до осіб які проходили дійсну строкову службу, хоча позивачем було зазначено, що відповідно до Рішенням Конституційного суду України за конституційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України ( (конституційності) положень частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 25 квітня 2019 року № 1-р(ІІ)/2019 Справа № 3-14/2019(402/19, 1737/19) дане словосполучення визнано неконституційним.

Відповідно до вимог п. 7 ч. 5 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями. діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Так своїми діями відповідач порушує права позивача передбачені Конституцією України, а саме усі військовослужбовці мають відповідні військові звання, користуються всією повнотою соціально-економічних, політичних та особистих прав і свобод, виконують обов`язки громадян України.

Крім того відповідач своєю бездіяльністю не зважає на норми ст. 22 Конституції України, а саме права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Окремо слід зазначити, що відповідач своїми діями порушує право позивача мати соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

А умисні дії спрямовані на не здійснення перерахунку відповідно до ст.. 59 Закону перешкоджають моєму праву право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, що вказує на недотримання пенсійним фондом ст.. 41 Конституції України.

Слід також зауважити, що факт відмови від здійснення перерахунку пенсійного забезпечення позивача відповідно до вимог ст.. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи " підтверджується роздруківкою по рахунку пенсійного забезпечення у АТ Комерційний банк «Приватбанк», де вказано, що нарахування від 03.05.2019 та від 04.06.2019 року складає 5 839,07 грн відповідно, і вказує на невиконання пенсійним фондом законних вимог позивача.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії військовослужбовцям призначаються з їх грошового забезпечення згідно з цим Законом та іншими законодавчими актами. Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається відповідно до статті 51 цього Закону.

Військовослужбовцям пенсії по інвалідності, а членам їх сімей пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї за їх бажанням можуть призначатися на умовах і в порядку, визначених законодавством для осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), або відповідно до статті 54 цього Закону.

Особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Відповідно до примітки ст. 10 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на якому акцентує увагу і Конституційний суд у своєму рішенні до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.

У Рішенні Конституційного суду України за конституційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 25 квітня 2019 року № 1 -р(ІІ)/2019 Справа № 3-14/2019(402/19, 1737/19) зазначено, що словосполучення "дійсної строкової", що міститься в положеннях частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Статтею 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477- IV встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї та практику Суду як джерело права.

Зокрема, статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції кожній фізичній або юридичні особі гарантовано право мирно володіти своїм майном. При цьому зазначено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В пунктах 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» від 01.06.2006 Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності (cf., Pressos Compania Naviera S. A. v. Belgium, рішення від 20 листопада 1995 року, серія А, № 332, с. 21, п. 31).

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату пенсії з 19.11.2018, суд зазначає на наступне.

Пунктом 9.1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210, передбачено, що за бажанням осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби та внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, що кореспондується із статтею 59 Закону.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з приписами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ст. 134 Кодексу України про адміністративне судочинство України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Позивач був змушений звернутись за допомогою до кваліфікованого адвоката, що згідно договору про надання правових послуг, попереднього рахунку витрат на правову допомогу, акт виконаних робіт та квитанцію про сплату за надання правової допомоги, загальний розмір витрат 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок. Таким чином, вказані витрати підлягають присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо неперерахунку та невиплати ОСОБА_1 (реєстраційний номер платника податку ), як особі начальницького складу органів внутрішніх справ, яка належить до військовослужбовців, та яка брала участь у ліквідації Чорнобильської катастрофи у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року - протиправною.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (), здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 (реєстраційний номер платника податку НОМЕР_1 ), як особі начальницького складу органів внутрішніх справ, яка належить до військовослужбовців, та яка брала участь у ліквідації Чорнобильської катастрофи у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер платника податку НОМЕР_1 ) понесені ним судові витрати на правову допомогу в розмірі 2 000 (дві тисячі) грн 00 коп за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області ().

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Терлецька О.О.