Справа № 234/5229/19
Суддя: Лутай А. М.
Дата ухвалення: 2019-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 234/5229/19
Провадження № 2-а/234/105/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2019 року Краматорський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Лутай А.М.

за участю: секретаря - Пагуліч Д.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Краматорську Донецької області адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №3 БПП в м.Краматорську та Слов`янську УПП в Донецькій області ДПП лейтенанта поліції Позднухова Дмитра Вікторовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 26.03.2019р звернувся до суду із дійсним позовом, зазначивши, що 16 березня 2019 року він отримав копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №509371, винесеної інспектором роти №3 БПП в м.Краматорську та Слов`янську УПП в Донецькій області ДПП лейтенантом поліції Позднуховим Дмитром Вікторовичем, відповідачем у справі, відповідно до якої він ( ОСОБА_1 ) в м.Краматорськ, біля буд.38 по вул.Парковій, здійснив зупинку ближче 30 метрів від посадкового майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів, позначеного дорожнім знаком 5.41.1, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.122 ч.1 КУпАП. Вважає дії відповідача протиправними, а постанову незаконною, так як 02.02.2019р, проїжджаючи по вул.Парковій в м.Краматорськ він ( ОСОБА_1 ) рухався виключно з дотриманням Правил дорожнього руху в Україні, разом з ним їхало ще 2 людини, які можуть підтвердити його слова. В його автомобілі встановлено газобалонне обладнання та під час руху він помітив, що в салоні відчувається запах газу, а через деякий час почув хлопок та двигун автомобілю перестав працювати. Оцінивши дорожню обстановку, а також той факт, що попереду була зупинка громадського транспорту і він не міг передбачити чи докотиться його машина за її межі чи ні, він прийняв рішення здійснити аварійну зупинку. Впевнений, що він дотримався вимог Правил дорожнього руху щодо відстаней. Вказує, що після зупинки він ввімкнув аварійну сигналізацію та сказав пасажирам вийти з машини та відійти на безпечну відстань. Оглянувши машину та впевнившись, що спалаху газу не відбулось, він перевів автомобіль у режим роботи на бензині. Через деякий час до його автомобілю підійшли поліцейські, які звинуватили його в порушенні правил дорожнього руху, з чим він був не згодний та неодноразово зазначав, що його зупинка була вимушеною. Але, не зважаючи на його пояснення поліцейські висловили намір притягнути його до адміністративної відповідальності. Вважає, що він був позбавлений можливостю скористатися своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП, крім того, відповідач взагалі не повідомив його про те, що справа буде розглядатись 05.03.2019р. Зазначає, що відповідач виніс постанову не розглянувши справу належним чином та не зібравши належну доказову базу, а саме, останній з незрозумілих причин не зробив замірів фактичної відстані, а виміри поліцейським проводились методом «на око». Таким чином, вважає, що фактичні розміри не відповідають нормативним вимогам Правил дорожнього руху України, а тому, ні з постанови, ні з відеозапису, який він так і не побачив, не можна встановити, яка фактична відстань була від його автомобілю до посадкового майданчику. Просить поновити строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №509371 від 05.03.2019р; визнати протиправною та скасувати вищевказану постанову від 05.03.2019р; провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрити на підставі ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні, надавши суду клопотання про розгляд справи у його відсутність. Стосовно відзову відповідача на позовну заяву, додатково надав суду пояснення, згідно до яких просить звернути увагу на ретельне вивчення фактів, які вказані в клопотанні, а також на те, що відповідачем не надано доказів стосовно правопорушення, в якому його ( ОСОБА_1 ) звинувачують. Зазначає, що він поліцейським відразу заявляв про те, що у нього виникла аварійна ситуація, пов`язана з роботою газобалонного обладнання, але чомусь цей епізод із відеозапису вирізаний. Вказує, що відповідач чомусь не провів заміри від автомобіля до початку посадкового майданчика, тому виникає питання, як з відеозапису, наданої відповідачем, можна визначити - де початок майданчика для зупинки, з огляду на те, що на узбіччі дороги вздовж майданчика для зупинки лежить сугроб снігу, і бордюр, який вказує на початок майданчика для зупинки, непомітний, а тим паче, яка все-таки відстань була від його ( ОСОБА_1 ) автомобіля до початку цього майданчика; чому відповідач не опитав людей, які перебували на зупинці (посадковому майданчику).

Відповідач інспектор роти №3 БПП в м.Краматорську та Слов`янську УПП в Донецькій області ДПП лейтенант поліції Позднухов Д.В., який про слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, в судове засідання не з`явився, та раніш надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив позивач здійснив зупинку з порушенням ПДР України, посилаючись на те, що його транспортний засіб мав технічні несправності, а саме запах газу та характерний хлопок, проте на запитання інспектора, що саме зламалося стверджував, що двигун раптово перестав працювати, що в свою чергу, на думку відповідача, викликає сумніви стосовно відвертості позивача перед судом. До того ж з відеозапису чітко вбачається, як спочатку пасажир виходить з транспортного засобу та чекає на громадянку, яка з`являється десь з віддаленого кута зупинки, після чого пасажир та громадянка вітаються, що є дивним, оскільки позивач вказую, що вони вдвох виходили з транспортного засобу. Вказує, що позивачу під час розгляду справи було повідомлено, що він може ознайомитись з відеозаписом правопорушення, проте він його проігнорував. Скориставшись правами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності згідно ст.268 КУпАП, позивач заявив клопотання про перенесення розгляду справу на іншу дату (09.02.2019р), оскільки бажає скористатися послугами адвоката і клопотання останнього було задоволено, розгляд справи перенесено на 09.02.2019 року. Зазначає, що 06.02.2019р на адресу Батальйону патрульної поліції в м.Краматорськ та Слов`янськ надійшло клопотання від ОСОБА_1 про перенесення розгляду справи на іншу дату з зазначення причин та посиланням на те, що йому не зрозуміло навіщо його викликають. Вказує, що по-перше бланк повідомлення не передбачає відображення, яку саме статтю КУпАП порушив позивач; по-друге, інспектором під час розгляду справи було повідомлено позивачу суть порушення та стаття КУпАП, яка передбачає відповідальність за це порушення. Згідно інструкції №1395 від 07.11.2015р «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» у разі необхідності запрошення особи до підрозділу поліції для розгляду справи стосовно вчиненого адміністративного правопорушення, поліцейським заповнюється бланк повідомлення. Розглянувши клопотання інспектором було прийнято рішення, частково його задовольнити, а саме, перенести розгляд справи на 18.02.2019р. Також, вказує, що 12.02.2019р і 25.02.2019р на зазначену в клопотанні адресу позивачу були спрямовані повідомлення про запрошення до підрозділу поліції, але повідомлення двічі (14.02.2019р та 27.03.2019р) були повернуті у зв`язку з закінченням строків зберігання, оскільки позивач не з`явився для отримання повідомлення. Отже, вважає, що позивачем було проігнороване двократне запрошення до підрозділу патрульної поліції. Стосовно твердження, що інспектор повинен був скласти протокол, з посиланням на ч.2 ст.258 КУпАП і ст.222 ч.2 КУпАП, пояснює, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпеченні безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Просить позовну заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову від 05.03.2019р про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.1 КУпАП залишити без змін.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, вважає адміністративний позов обґрунтованим частково та таким, що підлягає частковому задоволенню з таких підстав:

Встановлено, що 05.03.2019 року інспектором роти №3 БПП в м.Краматорську та Слов`янську УПП в Донецькій області ДПП лейтенантом поліції Позднуховим Д.В., складено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії НК №509371 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , згідно якої 02.02.2019р о 10:46 годині, в м.Краматорську, по вул.Парковій, біля буд.38, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Daewoo Lanos, номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку ближче 30 метрів від посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів, позначеного дорожнім знаком 5.41.1, чим порушено п.15.9 «е» ПДР України, за що на останнього накладене стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255грн.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.15.9 «е» Правил дорожнього руху в Україні зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30м від дорожнього знаку такої зупинки з обох боків.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Суд зазначає, що належним доказом вказаного правопорушення, виходячи з його природи, є замір відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення, що і підтверджувало б факт зупинки автомобіля ближче 30 м від посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів.

Проте матеріали адміністративної справи не містять належних доказів для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 КУпАП.

Відеозапис з нагрудної камери патрульного поліцейського, наданий відповідачем на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд не приймає до уваги при ухваленні рішення, оскільки він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність винесення оскаржуваної постанови.

Оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є доказом, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводурішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням викладеного суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України не доведена, рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, прийнятим за відсутності достатніх даних про вчинення правопорушення, а тому постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК №509371 від 05.03.2019р підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю.

В частині позовних вимог про визнання оскаржуваної постанови протиправною, суд вважає необхідним відмовити, оскільки у відповідності до ч.3 ст.286 КАС України, суд не наділений правом приймати такі рішення.

Керуючись ст.ст.2,5,6,9, 79, 90, 241-246, 286 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора роти №3 БПП в м.Краматорську та Слов`янську УПП в Донецькій області ДПП лейтенанта поліції Позднухова Дмитра Вікторовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Постанову про адміністративне правопорушення серії НК №509371 від 05.03.2019р, складену інспектором роти №3 БПП в м.Краматорську та Слов`янську УПП в Донецькій області ДПП лейтенантом поліції Позднуховим Дмитром Вікторовичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 255 гривень - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП - закрити.

В іншій частині позову, відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня складання повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення суду виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені 04.10.2019р.

Суддя: Лутай А.М.