Справа № 161/12709/19
Суддя: Рудська С. М.
Дата ухвалення: 2019-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/454/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Ярмолюк В.С.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача Березної Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначив, що в період з 12.06.2019 року по 04.07.2019 року відповідачем проводилася документальна планова виїзна перевірка суб`єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року. 16.07.2019 року ним було отримано Акт перевірки, у якому посадовими особами ГУ ДФС у Волинській області було встановлено порушення вимог п. 44.1 ст. 44; п. 117.1 ст. 117; п.п. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162; п.п. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163; п.п. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164; п.п. «б» п. 176.2 ст. 176; п. 177.2, п.п. 177.4.5 п. 177.4, п. 177.10 ст. 177; п.п. «б» п. 187.1 ст. 187; п. 198.6 ст. 198; п.п. 1.3 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України (далі ПК України), а також п. 2 ч. 1 ст. 7, п. п. 2, 3, 9 ст. 9 розділу ІІІ ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове держане страхування» та розділ IV «Нарахування, обчислення і сплата єдиного внеску» (далі Акт перевірки). Разом з тим, в абз 9, 10 Розділу ІІ Акту перевірки зазначено, що у разі його незгоди з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в Акті, він має право подати свої заперечення до територіального органу ДФС протягом 10-ти днів з дня отримання такого. Крім того, 17.07.2019 року до належного йому офісного приміщення прийшов працівник ГУ ДФС у Волинській області та в присутності свідка вручив його дружині ОСОБА_3 «для подальшої передачі для ОСОБА_1 » протокол № 452.17/13-02 про адміністративне правопорушення від 16.07.2019 року, складеного відносно нього, та постанову про накладення адміністративного стягнення від 16.07.2019 року, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення порушення п. 44.1 ст. 44; п. 164.1 ст. 164; п. 177.2, п.п. 177.4.5 п. 177.4 ст. 177 ПК України, а також п. 2 ч. 1 ст. 7, п. п. 2, 3, 9 ст. 9 розділу ІІІ ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове держане страхування», розділ IV «Нарахування, обчислення і сплата єдиного внеску». Вказує, що дані документи ГУ ДВС у Волинській області є суцільно незаконними, оскільки винесені упереджено з неправильним застосуванням норм матеріального права та грубим порушенням норм процесуального законодавства, без надання йому можливості на участь у прийнятті рішення, тим самим позбавивши права на захист. В свою чергу, оскаржувана постанова не містить конкретизації вчинених правопорушень, у ній зазначені лише загальні норми, які, на думку відповідача, ним були порушені. Так, суб`єкт владних повноважень виніс оскаржувану постанову не у спосіб, передбачений чинним законодавством, необґрунтовано та упереджено, без урахування його права на участь у провадженні, а відтак він був безпідставно притягнутий до адміністративної відповідальності. Враховуючи викладене, просить суд скасувати постанову ГУ ДФС України у Волинській області від 16.07.2019 року та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 680 грн., а судові витрати покласти на відповідача.

16.09.2019 року від ГУ ДФС у Волинській області на поштову адресу суду надійшов відзив на адміністративний позов, відповідно до якого сторона відповідача заперечує щодо задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі. Так, Акт перевірки від 11.07.2019 року був отриманий позивачем 16.07.2019 року, що визнається останнім, а тому граничний термін подання заперечень минув 23.07.2019 року. Водночас, ГУ ДФС у Волинській області заперечення на Акт перевірки отримало 30.07.2019 року, що свідчить про пропуск ОСОБА_1 встановленого строку. Крім того, не відповідають дійсності твердження позивача про його відсутність на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки на такому міститься особистий підпис ОСОБА_1 та зазначені ним пояснення: «з протоколом не згідний. Заперечую». Разом з тим, у протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено дату, час та місце розгляду справи: 16.07.2019 року о 17:00 год. в приміщенні ГУ ДФС у Волинській області. Зазначає, що контролюючим органом було повно, всебічно та неупереджено здійснено розгляд адміністративної справи відносно позивача, а постанова винесена та оформлена у відповідності до норм чинного законодавства, з урахуванням усіх обставин справи (а.с. 22-24).

02.10.2019 року позивачем ОСОБА_1 було подано до суду відповідь на відзив на адміністративний позов, відповідно до якого позивач вважає доводи ГУ ДФС у Волинській області, які викладені у його відзиві надуманими та нічим необґрунтованими. Зазначає, що відповідачем визнається той факт, що оскаржувана постанова була винесеною відносно нього в той же день, коли ним було отримано Акт перевірки, який, в свою чергу, містить роз`яснення про можливість надання заперечень протягом 10-ти днів з дня його отримання. Вказує, що він категорично не згоден із висновками, зазначеними в Акті перевірки, а його притягнення до адміністративної відповідальності є передчасними (а.с. 29-31).

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив на адміністративний позов, просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просила у задоволенні позову відмовити із викладених у відповіді на відзив підстав. Додатково суду пояснила, що Акт перевірки, яким встановлено допущені ОСОБА_1 порушення, був надісланий останньому рекомендованим листом 16.07.2019 року, коли даний акт був фактично отриманий позивачем їй невідомо. Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 був складений в приміщенні ГУ ДФС у Волинській області 16.07.2019 року без його участі. Вказаний протокол позивачу було вручено 16.07.2019 року в кінці робочого дня можливо о 17.00, а можливо і пізніше. У протоколі про адмінстрати вне правопорушення було зазначено, що ОСОБА_1 викликається для розгляду справи про адміністративне правопорушення16.07.2019 року о 17.00 в приміщення ГУ ДФС у Волинській області. Оскільки ОСОБА_1 на розгляд справа не прибув, справа про адміністративне правопорушення була розглянута без його участі. Про отримання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 особисто розписався у протоколі.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 11.07.2019 року ГУ ДФС у Волинській області було складено Акт № 14307/03-20-13-02/ «Про результати документальної планової виїзної перевірки СПД ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року» (а.с. 38-55).

Із Акту перевірки вбачається, що документальною плановою виїзною перевіркою встановлені порушення самозайнятою особою ОСОБА_1 :

-п. 44.1 ст. 44; п. 164.1 ст. 164; п. 177.2, п.п. 177.4.5 п. 177.4 ст. 177 ПК України (зі змінами та доповненнями), занижено податок з доходів фізичних осіб 378777,89 грн., в т.ч.: за 2017 рік на суму 169753,94 грн., за 2018 рік на суму 209023,95 грн.;

-п. 2 ч. 1 ст. 7, п. п. 2, 3, 9 ст. 9 розділу ІІІ ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове держане страхування» та розділ IV «Нарахування, обчислення і сплата єдиного внеску» Інструкції про порядок нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове держане соціальне страхування (зі змінами і доповненнями), в результаті встановлено зниження сплати єдиного внеску на загальну суму 93699,68 грн., в т.ч.: за 2017 рік на суму 42303,46 грн., та за 2018 рік на суму 51396,22 грн.;

-п.п. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162; п.п. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163; п.п. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164, п.п. 1.3 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, внаслідок чого не нараховано та не сплачено до бюджету військового збору 31564,82 грн., в т.ч.: за 2017 рік на суму 14146,16 грн. та за 2018 рік на суму 17418,66 грн.;

-п.п. «б» п. 187.1 ст. 187; п. 198.6 ст. 198 ПК України та вимог Наказу МФУ від 28.01.2016 року № 21, завищено рядок 19, 20, 21 на суму 588 грн., у зв`язку з цим підлягає сплаті податок на додану вартість за квітень, травень, липень 2017 року на суму 588 грн.;

-п.п. «б» п. 176.2 ст. 176 ПК України та Порядок заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку;

-п. 117.1 ст. 117 ПК України, а саме: несвоєчасно подано Повідомлення за формою № 20-ОПП, щодо наявності у підприємця об`єктів рухомого та нерухомого майна, яке використовувалося платником протягом 2017-2018 року;

-п. 177.10 ст. 177 ПК України.

Надалі, 16.07.2019 року посадовою особою ГУ ДФС у Волинській області головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних та самозайнятих осіб управління податків та зборів фізичних осіб ГУ ДФС у Волинській області Сарахман Т.М. було складено протокол про адміністративне правопорушення № 452.17/13-02 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164-1, ч. 1 ст. 165-1 КУпАП, в основу якого покладено вищезазначений Акт перевірки (а.с. 10).

Статтею 234-2 КУпАП передбачено, що органи доходів і зборів розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням порядку приймання готівки для подальшого її переказу (стаття 163-13), порушенням порядку проведення готівкових розрахунків та розрахунків з використанням електронних платіжних засобів за товари (послуги) (стаття 163-15), ухиленням від подання декларації про доходи (стаття 164-1), порушенням законодавства про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (стаття 165-1), порушенням порядку припинення юридичної особи (частини третя - шоста статті 166-6), перешкоджанням уповноваженим особам органів доходів і зборів у проведенні перевірок (стаття 188-23). Від імені органів доходів і зборів розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники органів доходів і зборів та їх заступники, уповноважені ними посадові (службові) особи.

Таким чином, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 164-1 КУпАП та ч. 1 ст. 165-1 КУпАП, відноситься до компетенції органу доходів і зборів, тобто у даному випадку ГУ ДФС України у Волинській області.

16.07.2019 року ГУ ДФС у Волинській області було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, відповідно до якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 44.1 ст. 44; п. 164.1 ст. 164; п. 177.2, п.п. 177.4.5 п. 177.4 ст. 177 ПК України, а також п. 2 ч. 1 ст. 7, п. п. 2, 3, 9 ст. 9 розділу ІІІ ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове держане страхування», розділ IV «Нарахування, обчислення і сплата єдиного внеску», та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. (а.с. 11).

У своєму адміністративному позові ОСОБА_1 зазначає, що вважає оскаржувану постанову такою, що винесена упереджено з неправильним застосуванням норм матеріального права та грубим порушенням норм процесуального законодавства, без надання йому можливості прийняти участь у розгляді справи, тим самим позбавивши його права на захист.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

З аналізу вищевказаної норми законодавства слід зробити висновок, що неможливо притягнути особу до відповідальності на підставі доказів, які викликають сумніви та, в свою чергу, не встановлюють беззаперечності вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 86.1 ст. 86 ПК України визначено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Як вбачається з Акту перевірки № 14307/03-20-13-02/ від 11.07.2019 року, у його ІІІ Розділі «Висновки» ОСОБА_1 роз`яснено що у разі його не згоди з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, він має право подати свої заперечення до територіального органу ДФС протягом 10 робочих днів з дня отримання (а.с. 54).

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що вищевказаний Акт перевірки ОСОБА_1 отримав 16.07.2019 року.

Таким чином, з вищевикладеного слідує, що останнім днем для подання своїх заперечень до ГУ ДФС у Волинській області на Акт перевірки для ОСОБА_1 , було 30.07.2019 року, тобто починаючи з дня отримання вказаного Акту та по 10 робочий день після дня отримання акту включно.

Проте, в порушення вищевказаних норм чинного законодавства, 16.07.2019 року ГУ ДФС у Волинській області було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, відповідно до якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 44.1 ст. 44; п. 164.1 ст. 164; п. 177.2, п.п. 177.4.5 п. 177.4 ст. 177 ПК України, а також п. 2 ч. 1 ст. 7, п. п. 2, 3, 9 ст. 9 розділу ІІІ ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове держане страхування», розділ IV «Нарахування, обчислення і сплата єдиного внеску», та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн.

Вищевказана обставина свідчить про порушення посадовими особами ГУ ДФС у Волинській області процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , що, в свою чергу, позбавило останнього можливості скористатися своїм правом на захист, зокрема, подати заперечення щодо встановлених у Акті перевірки обставин, які були покладені в основу оскаржуваної постанови.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 до ГУ ДФС у Волинській області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, суд виходить із основоположної юридичної природи провадження в справах про адміністративні правопорушення, яке, в свою чергу, повинно здійснюватися на основі суворого додержання законності.

З положень діючого КУпАП слідує, що справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

На підтвердження належного повідомлення про виклик позивача ОСОБА_1 на розгляд справи про адміністративне правопорушення 16.07.2019 року відповідачем було надано копію протоколу про адміністративне правопорушення з відміткою про ознайомлення позивача про день, час, місце розгляду спарви про адміністративне правопорушення.

З пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , наданих в судовому засіданні судом було встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення було вручено не особисто позивачу, а його дружині ОСОБА_3 вже після часу на який було призначено розгляд справи про адміністративне правопорушення, що об`єктивно позбавляло позивача можливості прибути на розгляд справи та надати пояснення з приводу обставни справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що вказаний протокол було отримано позивачем особисто та своєчасно.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд вважає, що зазначене вище призвело до обмеження прав ОСОБА_1 при складенні протоколу про адміністративне правопорушення та при її розгляді справи про адміністративне правоопрушення, оскільки достатніх, належних та допустимих доказів своєчасного сповіщення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про місце і час розгляду справи суду не надано.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що чинним законодавством регламентовано чіткий та послідовний порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення законодавства в галузі фінансів та підприємницької діяльності, зокрема за ст.ст. 164-1, 165-1 КУпАП.

При цьому, наведені правові норми, закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі на участь у розгляді її справи, також містять й певні застереження, націлені на попередження зловживання особою такими правами та на забезпечення належної реалізації органами ДФС наданих їм повноважень.

На переконання суду, посадові особи ГУ ДФС України у Волинській області грубо порушили законні права та інтереси ОСОБА_1 , визначенні, зокрема, положеннями ст. 86 ПК України та ст. 268 КУпАП, а відтак, в порушення вимог 280 КУпАП, повно, всебічно і об`єктивно не дослідили всіх обставин справи в їх сукупності, прийшли до передчасного висновку про наявність вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 164-1 КУпАП, ч. 1 ст. 165-1 КУпАП.

Так, порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення є самостійною, достатньою та безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення.

У відповідності до вимог ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити, зокрема, зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Однак, всупереч вищевказаній нормі чинного законодавства, посадовою особою ГУ ДФС у Волинській області в оскаржуваній постанові не було зазначено конкретні статті КУпАП, які передбачають відповідальність за інкриміноване ОСОБА_1 адміністративне правопорушення та на підставі яких було визначено вид та розмір адміністративного стягнення, яке, в свою чергу, було застосовано до останнього.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, з`ясувавши фактичні обставини справи, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення - оскаржувану постанову слід скасувати, справу надіслати на новий розгляд до ГУ ДФС у Волинській області.

На підставі ст.ст. 164-1, 165-1, 234-2, 268, 280 КУпАП, ст. 86 ПК України, керуючись ст.ст. 77, 121, 241-246, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Скасувати постанову першого заступника начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області Чуй Віталія Володимировича від 16 липня 2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164-1, ч. 1 ст. 165-1 КУпАП відправити до Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області на новий розгляд.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 25 жовтня 2019 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська