Справа № 813/2790/16
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2019-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

24 жовтня 2019 року

Київ

справа №813/2790/16

адміністративне провадження №К/9901/33516/18 К/9901/33513/18 К/33519/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Головуючого - Бучик А.Ю.,

суддів: Мороз Л.Л., Рибачука А.І.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційні скарги Головного Управління Державної фіскальної служби України у Львівській області, Державної фіскальної служби України на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року (колегія суддів: Сакалош В.М., Кедик М.В., Сасевич О.М.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2017 року (колегія суддів: Каралюс В.М., Затолочний В.С., Матковська З.М.) у справі № 813/2790/16 за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Головного Управління Державної фіскальної служби у Львівській області, треті особи: ПАТ "Страхова компанія "Брокбізнес", Державна казначейська служба України про визнання неправомірними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

В серпні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України та Головного управління ДФС у Львівській області, в якому, із урахуванням збільшення позовних вимог, просив визнати неправомірними дії відповідача Державної фіскальної служби України щодо відмови у нарахуванні та виплаті йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності та втрати працездатності згідно Закону України "Про міліцію"; визнати протиправним та скасувати рішення ДФС України № 1565/Б/99-99-04-04-02-14 від 15.02.2016 в частині відмови у нарахуванні та виплаті йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності та втрати працездатності згідно Закону України "Про міліцію"; зобов`язати ДФС України та Головне управління ДФС у Львівській обл. здійснити у порядку, визначеному постановою КМ України № 707 від 12.05.2007р. нарахування (розрахунок) та виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, виходячи з 150-кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на день встановлення інвалідності, в сумі 206700 грн.; визнати неправомірними дії ДФС України щодо відмови у наданні йому довідок на пільги про 50-відсоткову знижку з оплати комунальних послуг, палива та електроенергії згідно Закону України "Про міліцію"; визнати протиправним та скасувати рішення ДФС України № 1565/Б/99-99-04-04-02-14 від 15.02.2016р. в частині відмови у наданні йому довідок на пільги про 50-відсоткову знижку з оплати комунальних послуг, палива та електроенергії згідно Закону України "Про міліцію"; зобов`язати ДФС України надати йому довідки на пільги - 50-відсоткову знижку з оплати комунальних послуг, палива та електроенергії згідно Закону України "Про міліцію"; покласти на ДФС України судові витрати.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2017 року, позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії відповідача ДФС України щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності та втрати працездатності згідно Закону України "Про міліцію".

Визнано протиправним та скасовано рішення ДФС України № 1565/Б/99-99-04-04-02-14 від 15.02.2016 в частині відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності та втрати працездатності згідно Закону України "Про міліцію";

Зобов`язано ДФС України та Головне управління ДФС у Львівській області здійснити у порядку, визначеному постановою КМ України № 707 від 12.05.2007р., ОСОБА_1 нарахування (розрахунок) та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням групи інвалідності, виходячи з 150-кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на день встановлення інвалідності; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено; вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з судовими рішеннями, відповідачі, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, подали касаційні скарги, в яких просять їх скасувати та ухвалити нову про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування касаційної скарги зазначають, що з 07.11.2015 втратив чинність Закон України "Про міліцію", а Закон України «Про Національну поліцію» не розповсюджується на працівників податкової міліції, через що є відсутніми правові підстави для виплати одноразової грошової допомоги позивачу. Також постанова КМ України № 707 від 12.05.2007р., якою були затверджені порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, втратила чинність відповідно до Законів України "Про Національну поліцію" та "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо державної податкової служби та у зв`язку з проведенням адміністративної реформи в Україні". У подальшому були прийняті Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ та членів їхніх сімей" та постанова КМ України № 850 від 21.07.2015р., однак норми останніх на працівників податкової міліції не поширюються. Також на підставі постанови КМ України № 707 від 12.05.2007 позивачу була нарахована ГУ ДФС у Львівській області одноразова грошова допомога в розмірі 32761 грн. 26 коп.

У зв`язку із відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, ця справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до пункту 1 частини першої статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах податкової міліції з 29.07.2013. по 02.11.2015 та має спеціальне звання - капітан податкової міліції.

Згідно наказів ДФС України № 2862-О від 07.09.2015 "Про звільнення ОСОБА_1 " та № 3563-О від 06.11.2015 "По особовому складу" ОСОБА_1 звільнений з посади та податкової міліції органів ДФС у відставку за п.65 пп."б" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через хворобу) з посади старшого оперуповноваженого з особливо важких справ відділу загального контролю управління власної безпеки ГУ ДФС у Львівській обл. з 02.11.2015.

Підставою для звільнення позивача слугувало свідоцтво про хворобу № 53 від 04.06.2015, видане військово-лікарською комісією Управління МВС України у Львівській області., яким позивача визнано непридатним до військової служби зі зняттям з військового обліку.

Відповідно до висновку МСЕК від 05.11.2015 (довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 10 ААВ № 887008) позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності, визначено ступінь втрати професійної працездатності - 45 відсотків; причиною інвалідності є захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, що підтверджується довідкою від 05.11.2015 про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках (серія 12ААА № 001245 від 05.11.2015).

26.11.2015 позивач звернувся через Головне управління ДФС у Львівській області до голови ДФС України із заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із втратою працездатності та встановлення інвалідності. До заяви додано відповідний пакет документів.

Також 26.11.2015 позивачем через ГУ ДФС у Львівській області скеровано до ДФС України заяву щодо надання позивачу довідок на пільги - 50-відсоткову знижку на оплату комунальних послуг, палива та електроенергії працівникам податкової міліції.

08.12.2015 Головне управління ДФС у Львівській обл. видало позивачу довідку №0532-467 про грошове забезпечення для виплати одноразової грошової допомоги.

На вищевказані заяви до ДФС України позивач не отримував відповідей.

Натомість, ДФС України скеровано до Головного управління ДФС у Львівській обл. листи № 46578/7/99-99-04-04-02-17 від 21.12.2015р. та № 47995/7/99-99-04-04-02-17 від 30.12.2015 відповідно про призупинення розгляду матеріалів ОСОБА_1 щодо видачі довідок про пільги та виплати одноразової грошової допомоги працівникам податкової міліції через втрату чинності Законом України "Про міліцію" та відсутності відповідного правового регулювання наведених питань.

Також Головним управлінням ДФС у Львівській обл. здійснено нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 згідно висновку від 22.12.2015 щодо призначення одноразової грошової допомоги у разі інвалідності працівника податкової міліції в сумі 32761 грн. 26 коп.

Розраховуючи дану суму одноразової грошової допомоги, суб`єкт владних повноважень, в особі ГУ ДФС в Львівській області, виходив з п.2 Порядку №707, який передбачає, що одноразова грошова допомога інвалідам, інвалідність яких настала у період проходження служби, виплачується у відсотках відповідного розміру грошового забезпечення згідно зі ступенем втрати працездатності, який визначається медико-санітарною експертною комісією, при цьому для інвалідів ІІ групи розмір грошового забезпечення встановлюється в розмірі чотирирічного грошового забезпечення.

У подальшому 26.01.2016 позивач безпосередньо звернувся до ДФС України із заявами про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із втратою працездатності та встановлення інвалідності, надання довідок на пільги: 50-відсоткову знижку з оплати комунальних послуг, палива та електроенергії як колишньому працівнику податкової міліції.

Листом ДФС України від 15.02.2016 позивачу відмовлено у задоволенні поданих заяв, при цьому, зазначено, що оскільки 07.11.2015 Закон України "Про міліцію" втратив чинність, а ОСОБА_1 звернувся із заявами про видачу довідок на пільги на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із втратою працездатності та встановлення інвалідності 26.11.2015, тому у ДФС України є відсутніми законні підстави для видачі зазначених довідок та проведенні розрахунку суми виплати одноразової грошової допомоги.

Не погоджуючись з відмовами відповідачів, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, керувався частиною 6 статті 23 Закону України «Про міліцію» (зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції» №208-VIII від 13 лютого 2015 року) та дійшов висновку про наявність права на отримання одноразової грошової допомоги.

Дослідивши в межах касаційних скарг спірні правовідносини, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 356.1 статті 356 ПК України держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону № 565-XII та Законом України від 24 березня 1998 року № 203/98-ВР «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Частиною шостою статті 23 Закону № 565-XII (в редакції Закону №208-VIII) встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 23 Закону № 565-XII постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» (далі - постанова КМУ № 850) затверджено Порядок № 850.

Пунктом 2 зазначеної постанови установлено, що особам, які до набрання чинності (12 березня 2015 року) Законом № 208-VIII мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку № 707.

Порядок № 850 набрав чинності 31 жовтня 2015 року. До цього часу діяв Порядок №707, посилання на який є у зазначеному пункті урядової постанови від 21 жовтня 2015 року № 850.

Згідно з пунктом 1 Порядку №707 одноразова грошова допомога (далі - грошова допомога) виплачується у разі: установлення інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, органах державної податкової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення такого строку внаслідок захворювання або нещасного випадку, що сталися: під час виконання службових обов`язків, пов`язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, у розмірі: п`ятирічного грошового забезпечення - інвалідам I групи; чотирирічного грошового забезпечення - інвалідам II групи; трирічного грошового забезпечення - інвалідам III групи; у період проходження служби, - у відсотках відповідного розміру грошового забезпечення згідно із ступенем втрати працездатності, який визначається медико-соціальною експертною комісією.

Отож, у період з 12 березня 2015 року (дата набрання чинності Закону № 280-VIII) до 31 жовтня 2015 року (дата набрання чинності Порядку № 850) механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 23 Закону № 565-ХІІ визначав Порядок № 707.

У справі, яка розглядається, інвалідність ІІІ групи позивачу встановлено 05 листопада 2015 року, тобто після набрання чинності Законом № 280-VIII, про призначення одноразової грошової допомоги він звернувся 25 листопада 2015 року, тобто після набрання чинності Порядку № 850.

Таким чином, на думку колегії суддів, оскільки право на отримання одноразової грошової допомоги позивач отримав після набрання чинності Законом № 208-VIII, розмір такої допомоги йому повинен розраховуватися у відповідності зі статтею 23 Закону № 565-XII (в редакції, чинній з 12 березня 2015 року) та відповідно до Порядку № 707.

Аналогічна правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду, зокрема, в постановах від 05 червня 2018 року у справі № 822/456/16, від 19 вересня у справі № 822/910/17, від 18 жовтня 2018 року у справі № 822/395/18, від 31 січня 2019 року у справі № 822/2143/16.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення судів попередніх інстанцій у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в них повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційних скарг їх не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 350 КАС суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 345, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги Головного управління ДФС у Львівській області та Державної фіскальної служби України залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий А.Ю. Бучик

Судді Л.Л. Мороз

А.І. Рибачук