Справа № 160/4615/19
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 жовтня 2019 року м. Дніпросправа № 160/4615/19
Суддя 1-ї інстанції - Неклеса О.М.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Мельника В.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення штрафу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила:

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Чечелівського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Мазур Анастасії Сергіївни у виконавчому провадженні №58654717 від 14.05.2019 року про накладення штрафу у розмірі 3400,00 грн. на ОСОБА_1 .

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2019 року у задоволенні позовної заяви відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржила його до апеляційного суду вважаючи його незаконним та необґрунтованим. Просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована невідповідністю висновків суду першої інстанції обставинам справи. Вказує на протиправність винесеної державним виконавцем постанови про накладення штрафу від 14.05.2019 року ВП№58654717 у розмірі 3400 грн.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, а тому відповідно до ст. 229 КАС України фіксування судового засідання не здійснюється.

При цьому клопотання представника позивача - ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи через знаходження у службовому відрядженні не може бути задоволеним, оскільки жодних доказів з приводу знаходження його у відрядженні з 11 жовтня 2019 року по 16 жовтня 2019 року матеріали справи не містять.

Також колегія суддів не знаходить підстав для задоволення клопотання про витребування доказів, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно із ч.1 ст.80 КАС України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Так, заявляючи клопотання про витребування доказів, представник позивача ОСОБА_2 жодним чином не обґрунтував неможливість самостійного подання таких доказів.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14.11.2017 року у справі №175/5360/13-ц, вирішено:

Позовні вимоги ОСОБА_3 - задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_3 перешкоди брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити наступний час та дні для зустрічей батька з сином:

- батько має право на спілкування та проживання з сином, включаючи нічний час, під час своєї відпустки та щорічних шкільних канікул без присутності матері дитини - 60 днів щорічно, з можливістю розподілу цих днів протягом року;

- кожні парні тижні місяця з 09:00 години суботи до 20:00 години неділі, включаючи нічний час на території квартири ОСОБА_3 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 чи за іншим місцем його мешкання, без присутності матері дитини ОСОБА_1 ;

- спілкування з 09:00 години до 20:00 години на території власної квартири чи за іншим місцем мешкання ОСОБА_3 , без присутності матері дитини, в наступні святкові дні: Різдво, Пасха, Трійця, День Конституції, День Незалежності (за рік не менше 5 святкових днів, що дорівнюй половині всіх державних свят України) з можливістю змінити ці дні на інші святкові дні за обопільної згоди батьків;

- щоденне вільне спілкування з сином телефоном чи іншими телекомунікаційними мережами;

- день народження сина 08 листопада з 09:00 години до 20:00 години 09 листопада, кожний парний рік (2016, 2018...) за місцем мешкання ОСОБА_3 ;

- день народження ОСОБА_3 . 11 червня з 09:00 години до 20:00 години 12 червня за місцем мешкання позивача без присутності матері дитини;

- під час хвороби дитини з 09:00 години до 20:00 години за місцем знаходження сина з дотриманням його режиму та надавати вільний доступ лікарів для його огляду;

- вільне спілкування з сином в дошкільних, шкільних та інших навчальних закладах у час вільний від навчального процесу.

Зобов`язати ОСОБА_1 погоджувати з ОСОБА_3 всі питання медичного обслуговування дитини (вакцинації, методи та форми лікування застосування медичних препаратів та інше), а також всі питання освіти дитини (зміна та вибір навчальних закладів, секцій, кружків та інше).

Зобов`язати ОСОБА_1 заздалегідь (за тиждень) повідомляти ОСОБА_3 про додаткові можливості або перешкоди в спілкуванні з сином (від`їзд відповідачки з міста, відпустка з сином за межами постійного мешкання та інше). Зокрема під час відсутності ОСОБА_1 за місцем постійного мешкання, ОСОБА_3 має пріоритетне право на спілкування з сином, включаючи нічний час, на території квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 чи іншим місцем мешкання батька до повернення матері у місто.

Заборонити, без нотаріальної згоди ОСОБА_3 , виїзд за межі України та в`їзд на окуповану територію Автономної Республіки Крим його синові - ОСОБА_4 .

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити місце та час спілкування батька ОСОБА_3 з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , один раз місяць, а саме: другу середу місяця з 17:00 години до 19:00 години за місцем мешкання матері - ОСОБА_1 в присутності представника Органу опіки та піклування.

Позовні вимоги ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Усунути ОСОБА_5 перешкоди в реалізації його права на виховання та спілкування з онуком, зобов`язавши ОСОБА_1 , не чинити перешкод у спілкуванні з онуком - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визначити ОСОБА_5 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з онуком - ОСОБА_4 на умовах за обопільної згодою батьків: ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

У задоволенні іншої частини позовних вимоги ОСОБА_5 - відмовити.

Позовні ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Усунути ОСОБА_6 перешкоди в реалізації її права на виховання та спілкування з онуком, зобов`язавши ОСОБА_1 , не чинити перешкод у спілкуванні з онуком - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визначити ОСОБА_6 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з онуком - ОСОБА_4 на умовах за обопільної згодою батьків: ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

У задоволенні іншої частини позовних вимоги ОСОБА_6 - відмовити.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.06.2018 у справі № 175/5360/13-ц, провадження № 22-ц/774/1579/18 (http://reestr.court.gov.ua/Review/74583269):

- апеляційні скарги ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , представника ОСОБА_1 - ОСОБА_7 - задоволено частково;

- рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14.11.2017 року в частині: заборони, без нотаріальної згоди ОСОБА_3 , виїзд за межі України та в`їзд на окуповану територію Автономної Республіки Крим його синові ОСОБА_4 : в задоволених зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 та в задоволених частково позовних вимог ОСОБА_5 , в частині задоволених частково позовних вимог ОСОБА_6 скасоване;

- у задоволенні позову ОСОБА_3 в частині заборони, без нотаріальної згоди ОСОБА_3 , виїзд за межі України та в`їзд на окуповану територію Автономної Республіки Крим його синові ОСОБА_4 відмовлено;

- у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Управління - служба у справах дітей Самарської районної у місті Дніпрі ради про зміну способу участі батька у вихованні дитини відмовлено;

- у задоволенні позову третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_5 до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , треті особи без самостійних вимог: Управління служби у справах дітей Самарської районної у місті Дніпрі ради та Служба у справах дітей Дніпропетровської районної державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з онуком та про встановлення способу та порядку спілкування з ним відмовлено;

- у задоволенні позову третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_6 до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , треті особи без самостійних вимог: Управління служби у справах дітей Самарської районної у місті Дніпрі ради, Служба у справах дітей Дніпропетровської районної державної адміністрації та ОСОБА_5 про усунення перешкод у спілкуванні з онуком та про порядку спілкування з ним відмовлено;

- в іншій частині рішення залишено без змін.

02.07.2018 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області на підставі постанови апеляційного суду від 01.06.2018 видано виконавчий лист у справі № 175/5360/13-ц, у якому зазначено:

1) зобов`язати ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_3 перешкоди брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

2) встановити наступний час та дні для зустрічей батька з сином:

- батько має право на спілкування та проживання з сином, включаючи нічний час, під час своєї відпустки та щорічних шкільних канікул без присутності матері дитини - 60 днів щорічно, з можливістю розподілу цих днів протягом року;

- кожні парні тижні місяця з 09:00 години суботи до 20:00 години неділі, включаючи нічний час на території квартири ОСОБА_3 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 чи за іншим місцем його мешкання, без присутності матері дитини ОСОБА_1 ;

- спілкування з 09:00 години до 20:00 години на території власної квартири чи за іншим місцем мешкання ОСОБА_3 , без присутності матері дитини, в наступні святкові дні: Різдво, Пасха, Трійця, День Конституції, День Незалежності (за рік не менше 5 святкових днів, що дорівнюй половині всіх державних свят України) з можливістю змінити ці дні на інші святкові дні за обопільної згоди батьків;

- щоденне вільне спілкування з сином телефоном чи іншими телекомунікаційними мережами;

- день народження сина 08 листопада з 09:00 години до 20:00 години 09 листопада, кожний парний рік (2016, 2018,...) за місцем мешкання ОСОБА_3 ;

- день народження ОСОБА_3 . 11 червня з 09:00 години до 20:00 години 12 червня за місцем мешкання позивача без присутності матері дитини;

- під час хвороби дитини з 09:00 години до 20:00 години за місцем знаходження сина з дотриманням його режиму та надавати вільний доступ лікарів для його огляду;

- вільне спілкування з сином в дошкільних, шкільних та інших навчальних закладах у час вільний від навчального процесу.

Ухвалою Верховного Суду від 07.09.2018 у справі № 175/5360/13-ц провадження № 61-37709ск18 (http://reestr.court.gov.ua/Review/77068235):

- відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14.11.2017 та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.06.2018 року у справі № 175/5360/13-ц;

- зупинено дію рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14.11.2017 та постанови апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.06.2018 до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

Постановою Верховного Суду від 05.12.2018 у справі № 175/5360/13-ц, провадження № 61-37709св18 (http://reestr.court.gov.ua/Review/80112220):

- касаційні скарги ОСОБА_1 , подані її представниками ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , і касаційну скаргу ОСОБА_5 залишено без задоволення;

- рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14.11.2017 у частині, яка не скасована судом апеляційної інстанції, та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.06.2018 залишено без змін;

- поновлено виконання рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14.11.2017 у частині, яка не скасована судом апеляційної інстанції, та постанови апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.06.2018.

Згідно з виконавчим листом Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, виданим 02.07.2018 року, місцезнаходженням/місцем проживання боржника - ОСОБА_1 - є АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 проживає у АДРЕСА_3 , що визнається сторонами.

18.03.2019 року ОСОБА_3 звернувся до Чечелівського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області з заявою від 14.03.2019 про прийняття до примусового виконання виконавчого листа та здійснення виконавчих дій за місцем проживання стягувача.

18.03.2019 року старшим державним виконавцем Чечелівського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Мазур Анастасією Сергіївною прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 58654717 з виконання виконавчого листа № 175/5360/13-ц, виданого 02.07.2018 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області.

Постанова про відкриття виконавчого провадження № 58654717 не є предметом спору у даній справі.

23.03.2019 року державним виконавцем Мазур Анастасією Сергіївною за невиконання без поважних причин рішення суду прийнято постанову ВП № 58654717 про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 1700 грн.

14.05.2019 року за повторне невиконання рішення боржником без поважних причин державним виконавцем прийнято постанову про накладення штрафу ВП №58654717 у подвійному розмірі на користь держави у розмірі 3400грн. на боржника - ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з винесеною постановою від 14.05.2019 року ВП№58654717 про накладення штрафу" звернулося до суду з даним позовом.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженого рішення, виходить з наступного.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 р. № 1404-VIII (зі змінами від 28.08.2018р.).

Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 3 Закону України "Про виконавче провадження" визначено перелік документів, що підлягають примусовому виконанню, до яких належать і виконавчі листи, що видаються судами.

Отже, правовою підставою для відкриття виконавчого провадження, зокрема є виконавчий документ, виданий на підставі та на виконання рішення суду.

Згідно ч.1 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини першої). Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону (частина п`ята).

Згідно з частиною шостою статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Відповідно ч.1-3 ст.64 Закону України «Про виконавче провадження» виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням. Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно із ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналіз наведених правових норм свідчить, що з метою забезпечення реального виконання рішення про встановлення побачень з дитиною державний виконавець наділений повноваженнями щодо накладення штрафу на боржника шляхом винесення відповідної постанови.

Головним фактом, що підлягав з`ясуванню у спірних правовідносинах судом першої інстанції, було повторне невиконання боржником рішення без поважних причин, внаслідок чого, наступає відповідальність у вигляді накладення штрафу як передбачено ст. 75 Закону № 1404-VIII.

Так, актом від 14.05.2019 року, складеного державним виконавцем Чечелівського ВДВС м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Мазур А.С. у присутності понятих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , встановлено, що 14.05.2019 року у присутності державних виконавців Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області ( ОСОБА_17 та ОСОБА_16 . ) стягувачем ОСОБА_3 із його особистого телефону ( НОМЕР_1 ) на телефон боржника, саме НОМЕР_2 було здійснено дзвінок (15 год 53 хв.) на момент дзвінка номер не обслуговувався.

Вказаний номер телефону, зокрема, зазначений у заяві до Чечелівського відділу ДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області представником позивача ОСОБА_2 , як контактний зв`язок із ОСОБА_1 (а.с.94).

Слід зазначити, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14.11.2017 року у справі №175/5360/13-ц, зокрема, встановлено право ОСОБА_3 щоденного вільного спілкування з сином телефоном чи іншими телекомунікаційними мережами.

Малолітній син ОСОБА_3 - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 мешкає разом із матір`ю ОСОБА_1

Жодних доказів наявності у малолітнього ОСОБА_4 власних засобів зв`язку, матеріали справи не містять.

З викладеного вбачається, що батько - ОСОБА_3 намагаючись реалізувати своє право на щоденне вільне спілкування з сином телефоном чи іншими телекомунікаційними мережами обґрунтовано здійснив телефонний дзвінок саме матері дитини - ОСОБА_1

У зв`язку з чим, той факт, що номер телефона, який зазначено представником позивача ОСОБА_2 , як контактний зв`язок із ОСОБА_1 не обслуговується, свідчить про вчинення ОСОБА_1 перешкод у спілкуванні батька - ОСОБА_3 із малолітнім сином ОСОБА_15

Зазначене прямо вказує на невиконання боржником ОСОБА_1 рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14.11.2017 року у справі №175/5360/13-ц.

Відтак, дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо правомірності винесеної старшим державним виконавцем Чечелівського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Мазур Анастасією Сергіївною постанови від 14.05.2019 року ВП № 58654717 про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 3400 грн.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321,322 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова

суддя В.В. Мельник