Справа № 640/15654/19
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2019-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Вн. №27/487
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 жовтня 2019 року № 640/15654/19

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сінеф"

До Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби

Про визнання протиправними дій. зобов`язання вчинити дії

Суддя О.В.Головань

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сінеф" звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби про визнання незаконною бездіяльності в.о.директора Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Чорнобай О.Ю. щодо невиконання приписів аб. 4 ч. 3 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження", зобов`язання винести постанову із визначенням порушень закону, які були виявлені судом та зазначені у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.04.2019 р. у справі №826/13061/18, та надати доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, безпосередньо передбачених аб. 2 і 3 ч. 3 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження", а саме: скасувати постанову про арешт майна №53935150 від 26.09.2017 р.

Ухвалою суду від 27.08.2019 р. відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

25.09.2019 р. до суду надійшов відзив на позов.

02.09.2019 р. до суду надійшло клопотання позивача про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін.

Ознайомившись з клопотанням, матеріалами справи, суд в порядку п. 2 ч. 6 ст. 262 КАС України не знаходить підстав для його задоволення.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.03.2017 року у справі №910/25631/13 була здійснена заміна сторони у виконавчому провадженні №43070013 (стягувача) з ПАТ "Банк Форум" () на його процесуального правонаступника ТОВ "Сінеф" (). Вказана ухвала набрала законної сили 07.03.2017 року, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень.

До ТОВ "Сінеф" перейшли права кредитора у справі №910/25631/13 та стягувача у виконавчому провадженні №43070013, при цьому, позивач став іпотекодержателем за договором іпотеки №363 від 06.06.2013 року об`єкту нерухомого майна з реєстраційним номером № 1 , а саме: нежитлового приміщення матеріального складу №1 літера К-2 загальною площею 322,6 кв. метра, що розташоване за адресою: м. Львів, вул. Зелена 238

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.04.2017 року визнано заяву ТОВ "Сінеф" про відмову від примусового виконання рішення суду у справі №910/25631/13.

12.05.2017 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєвим О.В. прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження №43070013.

15.05.2017 року державним виконавцем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №53935150, якою було винесене в окреме провадження постанову про стягнення виконавчого збору №43070013 від 12.05.2014 р.

25.09.2017 року державним виконавцем у виконавчому провадженні №43070013 прийнято постанову про внесення змін, якою постановлено вважати недійсним пункт 3 постанови про закінчення виконавчого провадження від 12.05.2017 року щодо винесення в окреме провадження постанови про стягнення виконавчого збору №43070013 від 12.05.2014 року.

Постановою про зняття арешту з майна від 25.09.2017 року у виконавчому провадженні №43070013 знято арешт з всього рухомого та нерухомого майна, а також із приміщення, нежитлового приміщення матеріального складу №1 літера К-2, загальною площею 322,6 кв.м., що знаходиться за адресою: Львівська область, місто Львів, вулиця Зелена 238, реєстраційний номер 1.

При цьому, 26.09.2017 року державним виконавцем, на підставі постанови про стягнення виконавчого збору №43070013 від 12.05.2014 року, у виконавчому провадженні №53935150 прийнято постанову про арешт майна боржника та накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, в тому числі на нежитлове приміщення матеріального складу №1 літера К-2, загальною площею 322,6 кв.м., що знаходиться за адресою: Львівська область, місто Львів, вулиця Зелена 238, реєстраційний номер 1.

Вказані обставини були предметом дослідження по справі Окружного адміністративного суду м. Києва за №826/10451/18.

28.06.2018 на адресу заступника директора департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Клименка Р.В. позивачем направлено клопотання про зняття вказаного арешту з посиланням на те, що його накладено на майно, що належало боржнику та знаходилось в іпотечній заставі у ТОВ "Сінеф", тобто, з порушенням ч. 7 ст. 51 Закону України "Про виконавче провадження", абз. 6 ст. 3, абз. 7 ст. 3 Закону "Про іпотеку".

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сінеф" звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом, в якому просило визнати неправомірною бездіяльність начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Клименка Р.В. щодо невинесення постанови про зняття арешту з предмету іпотеки - об`єкта нерухомого майна, та зобов`язати його винести постанову про знаття арешту з об`єкту нерухомого майна з реєстраційним номером № 1 , а саме: нежитлового приміщення матеріального складу № 1 літера К-2 загальною площею 322,6 кв.м., що розташоване за адресою: м. Львів, вул. Зелена, 238.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.01.2019 року у справі №826/3061/18 у задоволенні позовних вимог відмовлено, при цьому, суд першої інстанції дійшов до висновку, що скарга до начальника відділу (відповідного керівника) може бути подана стягувачем або іншим учасником виконавчого провадження (крім боржника), якими позивач не є, а відтак, подання вказаної скарги/клопотання позивачем щодо дій/рішення державного виконавця не зумовлює вчинення будь-яких дій з боку начальника відділу.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.04.2019 р. у вказаній справі позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Сінеф" задоволено частково: визнано бездіяльність начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Клименка Романа Васильовича щодо не розгляду клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Сінеф" про зняття арешту у виконавчому провадженні № 53935150 протиправною, зобов`язано начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Клименка Романа Васильовича розглянути клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Сінеф" про зняття арешту у виконавчому провадженні № 53935150 з урахуванням висновків суду.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.04.2019 р. у вказаній справі заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Сінеф" Резніченко Д.Г. про роз`яснення постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2018 року задоволено - роз`яснено абзац 4 резолютивної частини постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.04.2019 року в цій справі щодо зобов`язання відповідача розглянути по суті клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Сінеф" з урахуванням висновків суду, слід розуміти, як "з урахуванням висновків суду, викладених в мотивувальній частині постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2018 року у справі №826/13061/18".

Попередньо Товариство з обмеженою відповідальністю "Сінеф" зверталося з позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва про визнання дій державного виконавця щодо винесення постанови №53935150 від 26.09.2017 року про арешт предмету іпотеки - об`єкту нерухомого майна з реєстраційним номером № 1 , а саме: нежитлового приміщення матеріального складу №1 літера К-2 загальною площею 322,6 кв. метра, що розташоване за адресою: м. Львів, вул. Зелена 238 - неправомірними; звільнення з-під арешту вказаного об`єкту нерухомого майна.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.09.2018 р. у справі №826/10451/18 позовні вимоги задоволено, а також визнано протиправною та скасовано постанову про арешт майна боржника від 26.09.2017 року у виконавчому провадженні №53935150, в частині накладення арешту на нежитлове приміщення матеріального складу №1 літера К-2, загальною площею 322,6 кв.м., що розташоване за адресою: м. Львів, вул. Зелена 238 , реєстраційний номер 1.

Проте, постановою від 11.12.2018 р. Шостого апеляційного адміністративного суду, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 20.03.2019 р., вказане рішення скасоване, а адміністративний позов залишено без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

19.04.2019 р. товариство звернулося до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з клопотанням про зняття арешту з майна на підставі постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.04.2019 р. у вказаній справі.

Листом від 07.05.2019 р. за №21005-33-18 позивачу повідомлено про відсутність підстав для зняття арешту з майна, оскільки станом на 26.09.2017 р. при винесенні постанови про арешт майна боржника нежитлове приміщення матеріального складу № 1 літера К-2 загальною площею 322,6 кв.м., що розташоване за адресою: м. Львів, вул. Зелена, 238, реєстраційний номер 1 було зареєстровано за ТОВ "ВаРос".

Відповідь отримана позивачем 22.05.2019 р.

22.06.2019 р. позивач звернувся зі скаргою до Директора Департаменту державної виконавчої служби на дії начальника відділу примусового виконання рішень Клименко Р.В., в якій в порядку ч. 4 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" просив винести відповідну постанову та надати доручення начальнику відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Клименко Р.В. винести постанову, якою скасувати постанову про арешт майна у виконавчому провадженні №53935150 від 26.09.2017 р.

Листом від 24.07.2019 р. за №21890-33-19/20.1/16 позивача повідомлено про те, що на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.04.2019 р. начальником відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС надано відповідь листом від 07.05.2019 р. за №21005-33-18.

Також у відповіді міститься посилання на підтвердження факту виконання судового рішення в ухвалі Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.06.2019 р., у зв`язку з чим підстави для зняття арешту з майна відсутні.

Вказані відповідь, а також попередня, містять посилання на ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження".

Вказана відповідь отримана позивачем 13.08.2019 р., після чого 19.08.2019 р. позивач звернувся до суду.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Сінеф" - вважає бездіяльність щодо невиконання приписів аб. 4 ч. 3 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" протиправною з таких підстав.

Позивач зазначає, що посадові особи Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ухиляються від виконання судового рішення, що набуло законної сили, тоді як в даному випадку у відповідача як у суб`єкта владних повноважень відсутні дискреційні повноваження, а є лише один варіант рішення.

Позивач зазначає, що положення ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" на нього не розповсюджуються, оскільки нежитлове приміщення матеріального складу № 1 літера К-2 загальною площею 322,6 кв.м., що розташоване за адресою: м. Львів, вул. Зелена , 238 належить саме позивачу, а не він вважає, що воно йому належить. Факт належності майна позивачу ніким не оспорюється.

Відповідач - Міністерство юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби - проти задоволення позовних вимог заперечив з таких підстав.

Відповідач зазначає, що згідно з аб. 4 ч. 3 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" керівник вищого органу державної виконавчої служби лише у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини, тоді як в даному випадку такі підстави відсутні.

Арешт згідно з постановою про арешт майна боржника - ТОВ "ВаРос" - у виконавчому провадженні № 53935150 від 26.09.2017 винесено на підставі постанови від 15.05.2017 про стягнення з ТОВ "ВаРос" виконавчого збору в сумі 1995226,43 грн., і станом на час накладення арешту нерухоме майно знаходилося у власності боржника.

Також відповідач зазначає, що позивач не є стороною виконавчого провадження №53935150 і не наділений правами учасника виконавчого провадження.

Щодо вимоги про зобов`язання винести постанову із визначенням порушень закону, які були виявлені судом та зазначені у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.04.2019 р. у справі №826/13061/18, та надати доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, безпосередньо передбачених аб. 2 і 3 ч. 3 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження", а саме: скасувати постанову про арешт майна №53935150 від 26.09.2017 р., то вказану вимогу відповідач вважає такою, що порушує дискреційні повноваження державного органу.

На думку відповідача, постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.04.2019 р. у справі №826/13061/18 є виконаною і звернення позивача розглянуто.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення з таких підстав.

Згідно ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду: 1) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

В даному випадку позивачем отримано відповідь на своє звернення від 22.06.2019 р. листом від 24.07.2019 р. за №21890-33-19/20.1/16, отриманим 13.08.2019 р. згідно з його поясненнями.

Відповідачем доказів на спростування вказаного твердження не надано.

До суду позивач звернувся 19.08.2019 р. згідно штемпеля вхідної кореспонденції, тобто, в межах передбаченого десятиденного строку.

Відповідно, строк звернення до суду дотримано, і справа підлягає розгляду по суті.

Згідно з ч. 4 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.16р. №1404-VIII рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.

В даному випадку протиправна бездіяльність (порушення вимог закону) встановлена постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.04.2019 р. у справі №826/3061/18, якою визнано бездіяльність начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Клименка Романа Васильовича щодо не розгляду клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Сінеф" про зняття арешту у виконавчому провадженні №53935150 протиправною, зобов`язано начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Клименка Романа Васильовича розглянути клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Сінеф" про зняття арешту у виконавчому провадженні № 53935150 з урахуванням висновків суду.

Згідно з висновками суду, викладеними у вказаній постанові, -

Як вбачається з матеріалів справи, накладення арешту державним виконавцем на предмет іпотеки порушує права іпотекодержателя та є незаконним, а об`єкт іпотеки підлягає звільненню з-під арешту, що підтверджується правовою позицією Верховного Суду у цивільній справі, висловленій у постанові від 16.05.2018 № 338/1118/16-ц.

В даному випадку, на нерухоме майно, власником якого є ТОВ "Сінеф", накладено арешт, що позбавляє останнього можливості ним користуватися та розпоряджатися.

...матеріали справи не містять відповіді на клопотання позивача про зняття арешту у виконавчому провадженні № 53935150, що також не спростовано представником відповідача у судовому засіданні, доказів щодо розгляду клопотання позивача та надання відповіді надано не було. При цьому, обов`язок надати відповідь на звернення заявника, закріплено в чинному законодавстві України, в свою чергу, обов`язок начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України здійснювати контроль за підпорядкованими йому державними виконавцями установлений Законом України "Про виконавче провадження".

Таким чином, наявні підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Клименка Романа Васильовича щодо нерозгляду клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Сінеф" про зняття арешту у виконавчому провадженні № 53935150.

Згідно зі змістом вказаного судового рішення встановлено протиправну бездіяльність щодо розгляду заяви позивача про зняття арешту з майна, проте, за відсутності відповіді по суті суд був позбавлений можливості надати їй оцінку по суті.

Крім того, судом констатовано порушення прав позивача як іпотекодержателя, що набув права власності на предмет іпотеки та став його власником.

На виконання вимог судового рішення листом від 07.05.2019 р. за №21005-33-18 позивачу повідомлено про відсутність підстав для зняття арешту з майна, оскільки станом на 26.09.2017 р. при винесенні постанови про арешт майна боржника нежитлове приміщення матеріального складу № 1 літера К-2 загальною площею 322,6 кв.м., що розташоване за адресою: м. Львів, вул. Зелена, 238 , реєстраційний номер 1 було зареєстровано за ТОВ "ВаРос".

Тобто, органом стягнення розглянуто по суті звернення позивача, проте відмовлено у його задоволенні.

При цьому, згідно змісту відповіді у ній відсутнє врахування висновку суду про те, що накладення арешту державним виконавцем на предмет іпотеки порушує права іпотекодержателя та є незаконним, а об`єкт іпотеки підлягає звільненню з-під арешту, що підтверджується правовою позицією Верховного Суду у цивільній справі, висловленій у постанові від 16.05.2018 № 338/1118/16-ц.

Посилаючись на той факт, що станом на 26.09.2017 р. майно було зареєстровано за ТОВ "ВаРос", у відповіді від 07.05.2019 р. за №21005-33-18 жодним чином не згадано про права позивача як іпотекодержателя, до якого на законних підставах перейшло право власності на предмет іпотеки, і що не є предметом спору.

Тобто, за змістом вказаної відмови, та обставина, що станом на час винесення постанови про арешт майна боржника 26.09.2017 р. конкретне нерухоме було зареєстроване як власність боржника, надає право за його рахунок задовольняти вимоги кредитора (у даному випадку - органу стягнення про стягнення виконавчого збору) незалежно від того, що пізніше право власності на вказане майно на законних підставах перейшло до іншої особи - позивача.

Проте, вказаний висновок очевидно не відповідає законодавству, оскільки при примусовій реалізації майна для задоволення вимог кредиторів враховується його чинний на момент реалізації правовий статус, а не той, який існував станом на час накладення на нього арешту.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про іпотеку" від 05.06.2003 р. № 898-IV іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, про наявність у позивача переважного права на задоволення його вимог за рахунок предмета іпотеки було відомо станом на 26.09.2017 р.

Відповідачем ні у відповідях на адресу позивача, ні у відзиві на позов не надано пояснень, яким чином збереження арешту на належне позивачу нерухоме майно може призвести до задоволення вимог виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору №43070013, зокрема, не надано пояснень про відповідні вжиті заходи.

Між тим, за відсутності можливості звернення стягнення на арештоване майно в рахунок погашення вказаного виконавчого збору, залишення майна під арештом позбавлене будь-якого сенсу і лише призводить до порушення прав позивача як його власника.

За таких обставин, відмова у задоволенні заяви позивача листом від 07.05.2019 р. за №21005-33-18 свідчить про розгляд заяви позивача по суті, проте без врахування висновків суду, що і мало бути встановлено під час розгляду скарги позивача від 22.06.2019 р. до Директора Департаменту державної виконавчої служби на дії начальника відділу примусового виконання рішень Клименко Р.В.

Між тим, у листі від 24.07.2019 р. за №21890-33-19/20.1/16 продубльовано зміст оскаржуваної відповіді та констатовано факт розгляду заяви позивача по суті, тоді як вказані вище порушення закону не виявлено, що свідчить про допущення відповідачем протиправної бездіяльності щодо розгляду скарги позивача.

Вказане є підставою для задоволення позовних вимог в цій частині.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання винести постанову із визначенням порушень закону, які були виявлені судом та зазначені у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.04.2019 р. у справі №826/13061/18, та надати доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, безпосередньо передбачених аб. 2 і 3 ч. 3 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження", а саме: скасувати постанову про арешт майна №53935150 від 26.09.2017 р., суд зазначає наступне.

Позивач, заявляючи відповідну вимогу, вважає саме вказаний спосіб захисту порушеного права належним та таким, що призведе до відновлення його порушеного права.

Суд не може погодитися з вказаним висновком з таких підстав.

З огляду на матеріали справи, відповідач очевидно не має наміру в будь-який спосіб скасовувати постанову про арешт майна №53935150 від 26.09.2017 р., і використання запропонованого позивачем способу захисту порушеного права може призвести до виникнення нових судових спорів.

Згідно з правовою позицією ЄСПЛ, висловленої, зокрема, у п. 51 рішення у справі YURIY NIKOLAYEVICH IVANOV v. UKRAINE (рішення від 15.10.2009 р.; заява №40450/04) Суд повторює, що право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (див. рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" (Immobiliare Saffi v. Italy), [GC], N22774/93, п. 66, ECHR 1999-V). http://hudoc.echr.coe.int/eng?i=001-95032; https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/974_479

Враховуючи недоведення відповідачем легітимної мети залишення належного позивачу нерухомого майна під арештом, для повного захисту прав та інтересів позивача, суд вважає за можливе в даному випадку вийти за межі позовних вимог в порядку ст. 9 КАС України та скасувати постанову про арешт майна боржника від 26.09.2017 року у виконавчому провадженні №53935150, в частині накладення арешту на нежитлове приміщення матеріального складу №1 літера К-2, загальною площею 322,6 кв.м., що розташоване за адресою: м. Львів, вул. Зелена 238 , реєстраційний номер 1.

На підставі вищевикладеного, ст. 9, 241-246, 255, 257-262, 287, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України в особі Департаменту Державної виконавчої служби щодо невиконання приписів аб. 4 ч. 3 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" під час розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Сінеф" від 22.06.2019 р. до Директора Департаменту державної виконавчої служби на дії начальника відділу примусового виконання рішень Клименка Р.В.

3. Скасувати постанову про арешт майна боржника від 26.09.2017 року у виконавчому провадженні №53935150, в частині накладення арешту на нежитлове приміщення матеріального складу №1 літера К-2, загальною площею 322,6 кв.м., що розташоване за адресою: м. Львів, вул. Зелена, 238 , реєстраційний номер 1.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Присудити до стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13, код 00015622) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сінеф" (04050, м. Київ, вул. Мельникова, буд. 18 Б, офіс 4, код 40439334) 960, 5 грн. сплаченого судового збору.

6. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

7. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Головань

Повний текст рішення

виготовлено і підписано 28.10.19 р.