Справа № 640/2623/19
Суддя: Ісаєнко Юлія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/2623/19 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Мазур А.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Ісаєнко Ю.А.,

суддів: Земляної Г.В., Мельничука В.П.,

за участю:

секретаря Левченка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.07.2019 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОТЕХГАРАНТ" до Головного Управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОТЕХГАРАНТ" звернулось до суду з позовом до Головного Управління ДФС у м. Києві про:

- визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 06.02.2019 № форми "В4" та № форми "В1";

- зобов`язання внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування, заявленого ТОВ "АГРОТЕХГАРАНТ" () за серпень 2018 року у розмірі 28 153 102 грн., за вересень 2018 року у розмірі 12 572 917 грн., за жовтень 2018 року у розмірі 19 516 985 грн., та у загальному розмірі 60 243 004 грн., у відповідності до абз. 2 п.200.15 ст.200 ПК України.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.07.2019 позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 06.02.2019 року № форми "В4" та податкове повідомлення-рішення від 06.02.2019 року № форми "В1".

Зобов`язано Головне Управління ДФС у м. Києві внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування, заявленого Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРОТЕХГАРАНТ" () у загальному розмірі 60 243 004 грн., у відповідності до абз. 2 п.200.15 ст.200 ПК України.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, апелянтом подано апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та відмовити в задоволенні позову.

Доводи апелянта обґрунтовані тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, також при розгляді справи не враховано всіх доводів відповідача та не дано оцінки відповідним посиланням на норми закону у взаємозв`язку з обставинами справи. Крім того, наголошено на тому, що в порушення п. 200.1, абз. «б» п. 200.4 ст.200 Податкового кодексу України TOB "АГРОТЕХГАРАНТ" завищено розрахунок суми бюджетного відшкодування, заявленого до відшкодування на рахунок платника у банку.

Відзиву Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОТЕХГАРАНТ" на апеляційну скаргу Головного Управління Державної фіскальної служби у м. Києві до суду апеляційної інстанції не надходило.

Представник апелянта в судовому засіданні наполягав на задоволенні вимог апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції просив скасувати, а в задоволенні позову відмовити повністю.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції просив залишити без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, основним видом економічної діяльності ТОВ "АГРОТЕХГАРАНТ" є "Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин" (код КВЕД 46.21).

Відповідно до наказу ГУ ДФС у м. Києві від 04.01.2019 № 56 на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78 ПК України ГУ ДФС у м. Києві було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "АГРОТЕХГАРАНТ" щодо дотримання законності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100000, 00 грн., визначеного в додатку 3 до декларації з ПДВ за серпень 2018 року (податкова декларація від 22.12.2018 року № ), за вересень 2018 року (податкова декларація від 22.12.2018 року № ), за жовтень 2018 року (податкова декларація від 22.12.2018 року № ).

Результати перевірки оформлено актом від 23.01.2019 № 89/26-15-14-04-01/42114960 "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "АГРОТЕХГАРАНТ" з питань законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість на рахунок платника у банку, який визначений у рядку 20.2.1 по декларації з ПДВ за серпень, за вересень та за жовтень 2018 року", яким встановлено порушення ТОВ "АГРОТЕХГАРАНТ" вимог ПК України в частині достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку по податковій декларації з ПДВ за серпень 2018 року (податкова декларація від 22.12.2018 № ), за вересень 2018 року (податкова декларація від 22.12.2018 № ), за жовтень 2018 року (податкова декларація від 22.12.2018 № ), а саме в частині порушення п.185.1 ст.185, п.198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст.198, п.200.1, абз. б) п.200.4 ст.200 ПК України - завищення суми від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту (рядок 19) на загальну суму 60 243 004, 00 грн., що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування ПДВ, заявленого на рахунок платника у банку за серпень, за вересень та за жовтень 2018 року на суму 60 243 004, 00 грн.

В результаті виявлених порушень, Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 06.02.2019 № , форми "В4" та податкове повідомлення-рішення від 06.02.2019 № , форми "В1", якими позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ, задекларовану на рахунок платника у банку за звітний період "серпень-жовтень 2018 року" на 60 243 004,00 грн., та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 15 060 751,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеними рішеннями відповідача, позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що формування суб`єктом господарювання податкового кредиту не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами. Законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб`єктом господарювання. Крім того, висновки, викладені в податковій інформації, є відображенням дій працівників податкових органів і самі по собі не породжують правових наслідків для платника податків, а з урахуванням надання позивачем первинних документів щодо здійснення господарських операцій, відсутні підстави для твердження щодо порушення ТОВ "АГРОТЕХГАРАНТ" вимог податкового законодавства.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

З поданих позивачем декларацій з ПДВ за серпень - жовтень 2018 року № від 03.12.2018 року та розрахунку суми бюджетного відшкодування ПДВ, сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку відображена у рядку 20.2.1 декларації, яку сформовано з урахуванням залишку від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту, нарахованої за попередні та звітний (податкові) періоди, у загальній сумі 60 243 004,00 грн., у тому числі: серпень 2018 року - 28 153 102,00 грн.; вересень 2018 року - 12 572 917,00 грн.; жовтень 2018 року - 19 516 985, 00 грн.

Так, 02.08.2018 між ТОВ "АГРОМЕДТОРГ", як постачальником та ТОВ "АГРОТЕХГАРАНТ", як покупцем укладено договір поставки № 02-08-2018-2, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити сільськогосподарську продукцію, в кількості, у строки та на умовах, передбачених у цьому договорі. Для цілей цього договору під сільськогосподарською продукцією розуміється пшениця врожаю 2018 року. Загальна кількість (вага) сільськогосподарської продукції, яку покупець зобов`язується передати покупцеві, становить пшениця 6 класу у кількості 10 000 тон (+/- 10%).

12.07.2018 між ТОВ "АГРОМЕДТОРГ", як постачальником та ТОВ "АГРОТЕХГАРАНТ", як покупцем укладено договір поставки № 12-07/02, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити сільськогосподарську продукцію, в кількості, у строки та на умовах, передбачених у цьому договорі. Для цілей цього договору під сільськогосподарською продукцією розуміється кукурудза врожаю 2018 року. Загальна кількість (вага) сільськогосподарської продукції, яку покупець зобов`язується передати покупцеві, становить кукурудза 3 класу у кількості 50 000 тон (+/- 10%).

На підтвердження виконання вищезазначених договорів позивачем надано специфікації до договорів, додаткові угоди до договорів, платіжні доручення (а.с. 205, 206, 210, 211, 215, 216, 220, 221, 225, 229, 233, 237-248, т. 1); видаткові накладні (а.с. 29-225, т. 3; т. 4-13); квитанції про реєстрацію податкових накладних (а.с. 2-92, т. 14).

Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги звертає увагу на те, що продаж вказаної сільськогосподарської продукції здійснювався за зовнішньоекономічними контрактами з STEARIN GROUP OU № AG-001-WHM від 13.09.2018 та № AG-002-WHM від 13.09.2018, та за контрактом з BLACK SEA COMMODITIES LTD № С02/07/2018-VME/1 від 02.07.2018, на підставі договору комісії № К0108-1 від 01.08.2018 з ТОВ "ВТОРМЕТЕКСПОРТ" ().

На підтвердження реальності укладення вищезазначених контрактів позивачем надано рахунки-проформи, рахунки фактури до контрактів та акти передачі права власності на товар (а.с. 76-189, т. 1).

Також судом встановлено, що експортні операції щодо придбаного у ТОВ "АГРОМЕДТОРГ" товару було здійснено на підставі договору комісії № К0108-1 від 01.08.2018 з ТОВ "ВТОРМЕТЕКСПОРТ" (), згідно якого ТОВ "АГРОТЕХГАРАНТ" доручає, а ТОВ "ВТОРМЕТЕКСПОРТ" зобов`язується за плату здійснити від свого імені наступні дії, зокрема: здійснювати реалізацію на експорт з України; укладати експортні договори (контракти) купівлі - продажу, оформляти і підписувати усі необхідні документи, потрібні для здійснення продажу; укладати договори (митного оформлення продукції) з підприємствами (брокерами); інші дії за дорученням, що підтверджується вантажними митними деклараціями: МД № UA500040/2018/011067 від 26.10.2018; МД № UA500040/2018/010471 від 12.10.2018; МД № UA500040/2018/010470 від 10.08.2018; МД № UA500040/2018/008222 від 10.08.2018; МД № UA500040/2018/008223 від 10.08.2018; МД № UA500040/2018/008224 від 10.08.2018; МД № UA500040/2018/008225 від 10.08.2018; МД № UA500040/2018/008226 від 10.08.2018; МД № UA500040/2018/008227 від 10.08.2018; МД № UA500040/2018/008228 від 10.08.2018; МД № UA500040/2018/008229 від 10.08.2018; МД № UA500040/2018/008220 від 10.08.2018; МД № UA500040/2018/008221 від 10.08.2018; МД № UA500040/2018/008206 від 10.08.2018; МД № UA500040/2018/008205 від 10.08.2018; МД № UA500040/2018/008204 від 10.08.2018 ; МД № UA500040/2018/008207 від 10.08.2018; МД № UA500040/2018/008208 від 10.08.2018; МД № UA500040/2018/008209 від 10.08.2018; (а.с. 20-34, т. 2).

Судом першої інстанції обґрунтовано вказано, що загальна кількість експортованого сільськогосподарського товару дорівнює кількості товару, яка була придбана ТОВ "АГРОТЕХГАРАНТ" за договорами поставки у ТОВ "АГРОМЕДТОРГ", тобто, позивач використав товар у власній господарській діяльності, що підтверджено первинними документами у повному обсязі.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Згідно з п.44.6 ст.44 Податкового кодексу України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Згідно п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Відповідно до п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Відповідно до п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Датою збільшення податкового кредиту орендаря (лізингоотримувача) для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об`єкта фінансового лізингу таким орендарем.

Датою віднесення сум до податкового кредиту замовника з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).

Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

Згідно п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод.

Згідно п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до абз. б) п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

Доводи апелянта зводяться до того, що відповідно до інформації контролюючого органу, за результатами аналізу ланцюгів постачання вбачається, що ТОВ "АГРОМЕДТОРГ" не є виробником сільськогосподарської продукції, а придбання ним продукції кукурудзи, пшениці від ТОВ "ЕКО-ТРЕЙД ЗАХІД", ТОВ "ЗАХІД ГРУП КОМПАНІ" відсутнє, позаяк постачальники вище перерахованих контрагентів, такі як ТОВ "Н-ПРОДАКШН", ТОВ "ТРЕЙДКОМ-ЗАХІД" не вирощували та не купували сільськогосподарської продукції.

Водночас, колегія суддів відхиляє такі посилання, оскільки вони жодним чином не свідчать про порушення саме позивачем - ТОВ «АГРОТЕХГАРАНТ» вимог податкового законодавства, зокрема в частині формування податкового кредиту, а аргументи щодо неможливості встановлення походження товару у ланцюгах постачання, не можуть бути покладені у провину позивачу.

Суд першої інстанції вірно зауважив, що позивач не наділений правом вимагати від контрагента документи, що підтверджують факт придбання останнім товару, тим більше до 3-5 контрагентів у ланцюгу постачання, на яких відповідач вказує про підміну номенклатури товару.

Так, відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачання товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарських операцій, вчинених між Замовником та його безпосередніми контрагентами. Нормами чинного законодавства не встановлено обов`язку покупця бути обізнаним про джерело походження товару та обов`язку з контролю за дотриманням попередніми контрагентами постачальника правил оподаткування.

Податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку-покупця від перебування його контрагента за юридичною адресою, дотримання ним податкової дисципліни та правильності ведення податкового або бухгалтерського обліку. Тобто, у разі підтвердження реального характеру здійснених поставок та виконання послуг, платник не може відповідати за порушення, допущені постачальником, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні. Проте, посадовими особами контролюючого органу під час здійснення перевірки таких обставин не встановлено.

Крім того, відповідно до положень п. 12 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року №1246 (далі - Порядок №1246), після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 ПК України; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 2001.3 і 2001.9 статті 2001 ПК України (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 01.07.2015 року); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації / зупинення реєстрації / відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України; дотримання вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис"; Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

За результатами таких перевірок формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Відповідно п. 13 Порядку № 1246, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція) та відповідно до п.14 квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС.

Згідно п. 17 Порядку №1246, у разі зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування формується квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Така квитанція одночасно надсилається постачальнику (продавцю) та отримувачу (покупцю) - платнику податку.

Відповідно до п.18 Порядку №1246, на момент прийняття у встановленому порядку рішення про реєстрацію або відмову у реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування щодо таких податкової накладної та/або розрахунку коригування проводяться перевірки, визначені пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого).

За результатами таких перевірок формується квитанція про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування, яка надсилається платнику податку разом з відповідним рішенням.

Квитанція про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування, щодо яких прийнято рішення про їх реєстрацію, одночасно надсилається постачальнику (продавцю) та отримувачу (покупцю) - платнику податку.

Згідно п.19 Порядку №1246, податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій:

прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування;

набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення);

неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Також, згідно п.201.1 ст.200.1 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата складання податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду.

Тобто, при реєстрації податкової накладної контролюючий орган здійснює масштабну перевірку. Якщо контролюючий орган в ході перевірки не знаходить порушень і податкова накладна не відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків господарської операції та оцінки ступеня ризиків платника податків, серед яких є і перевірка номенклатури товарів, в такому випадку податкова накладна приймається до реєстрації та реєструється, а платнику податків надсилається засобами електронного зв`язку підтвердження про реєстрацію - квитанція. Платник податків, якому надіслано Квитанцію, як підтвердження реєстрації податкової накладної, фактично пройшов перевірку законності формування податкового зобов`язання ним, як продавцем, та законність формування податкового кредиту його контрагентом-покупцем, який зазначений у зареєстрованій податковій накладній, а отже, неможливо припускати, що має місце незаконність дій або підміна номенклатури у платника податків, якого контролюючий орган вже перевірив та підтвердив законність цієї дії.

На підтвердження реєстрації ДФС України поданих ТОВ "АГРОТЕХГАРАНТ" податкових накладних, позивачем надано квитанції №1 (а.с. 2-92, т. 14).

Факт реєстрації податкових накладних, виписаних ТОВ "АГРОМЕДТОРГ" у серпні-жовтні 2018 року, підтверджується актом перевірки та відповідачем не оспорюється.

В контексті викладеного, вбачається, що з одного боку, податкове законодавство не покладає на платника податків - покупця обов`язку здійснювати перевірку походження товару у продавця по ланцюгу аж до виробника продукції, а з іншого боку, покладає обов`язок на фіскальний орган перевіряти подані продавцем на реєстрацію податкові накладні на відповідність їх визначеним критеріям оцінки ступеня ризиків.

Отже, враховуючи факт перевірки контролюючим органом податкових накладних під час реєстрації та здійснення такої реєстрації, покупець, за умови наявності належним чином оформлених первинних документів по господарській операції, не повинен вимагати від контрагента документи, що підтверджують факт придбання останнім товару та зазнавати негативних наслідків, як то зменшення податкового кредиту чи позбавлення права на відшкодування ПДВ з бюджету.

Колегія суддів погоджується з тим, що відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарських операцій, вчинених між замовником та його безпосередніми контрагентами, що відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду у складі колегії Касаційного адміністративного суду у справі № 826/2321/16 від 16.05.2018, що в контексті ч. 5 ст. 242 КАС України є обов`язковим для врахування судами.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта стосовно відсутності усіх первинних документів, які б могли підтвердити реальність проведення спірних господарських операцій та не надання таких до суду першої інстанції, оскільки матеріали справи містять первинні документи, які перераховані вище (специфікації до договорів, додаткові угоди до договорів, платіжні доручення, видаткові накладні, квитанції про реєстрацію податкових накладних, вантажні митні декларації, рахунки-проформи, рахунки фактури до контрактів та акти передачі), та на переконання суду апеляційної інстанції відповідають вимогам ст.ст. 73 - 76 КАС України та у встановленому порядку підтверджують здійснення господарських операцій.

В частині наявної податкової інформації відповідача, то суд вказує на те, що вона є відображенням дій працівників податкових органів і сама по собі не породжує правових наслідків для платника податків. Правомірність нарахування сум грошового зобов`язання не може мотивуватися виключно даними податкової інформації.

Окрім того, під час апеляційного розгляду справи, апелянтом не надано доказів притягнення до відповідальності постачальників 2, 3, 4 або 5 ланки.

Відтак, колегія суддів зазначає, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень, на якого положеннями частини 2 статті 77 КАС України покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, в ході розгляду справи не надано будь-яких належних та допустимих доказів, не доведено наявності обставин та підстав, які б свідчили про порушення позивачем податкового законодавства та наявність яких би призводила до невизнання права позивача на формування відповідних податкових вигод.

Посилання відповідача на правовідносини контрагента позивача ТОВ «АГРОМЕДТОРГ» з третіми особами у ланцюгах постачання, з якими позивач не вступав у господарські відносини, самі по собі, враховуючи відсутність в матеріалах справи інших об`єктивних та підтверджених даних про порушення позивачем податкового законодавства, не можуть бути самостійною та достатньою підставою для висновку про нереальність господарських взаємовідносин позивача із ТОВ «АГРОМЕДТОРГ»

Крім того, відповідачем не наведено обставин та доказів, які б свідчили про незвичність цін за спірними операціями, або про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про фіктивність вчинених операцій, а також про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагента були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди.

Натомість, судом в ході розгляду справи встановлено наявність належним чином оформлених первинних документів, які підтверджують фактичне (реальне) здійснення спірних оподатковуваних операцій.

За вказаних обставин, висновки ГУ ДФС у м. Києві щодо відсутності підстав для податкового обліку правочинів між позивачем та контрагентом за перевіряємий період за липень 2018 року на суму ПДВ 50 829 212, 50 грн., та за серпень 2018 року на суму ПДВ 10 139 962,50 грн. є необґрунтованими та безпідставними, що, в свою чергу свідчить про правомірність задоволення позовних вимог судом першої інстанції, який визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення від 06.02.2019 № , форми "В4" та № форми "В1".

Згідно з п.п. "ґ" п.200.12 ст.200 ПК України, зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з однієї із таких дат: з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення.

У випадках, передбачених підпунктами "а", "г" і "ґ" цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування контролюючим органом на наступний робочий день після виникнення такого випадку (абз. 6, 8 п.200.12 ст.200 ПК України).

Відповідно до абз. 1 та 2 п.200.15 ст.200 ПК України, у разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

Порядком ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2017 року №26 встановлено, що орган ДФС здійснює формування реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, шляхом внесення даних щодо, зокрема найменування платника податку на додану вартість та його індивідуальний податковий номер; дату подання заяви про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника податку у банку, поданої у складі податкової декларації з податку на додану вартість або уточнюючого розрахунку з податку на додану вартість (в разі їх подання); дату надсилання платнику податку органом ДФС повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання); суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, зазначену в кожній заяві, поданій у складі податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), у тому числі окремо, яка підлягає перерахуванню на рахунок платника податку у банку та/або в рахунок сплати грошових зобов`язань, та/або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, зменшену на суму податкового боргу тощо.

Враховуючи викладене нормативне регулювання, судом першої інстанції також обґрунтовано задоволені позовні вимоги про зобов`язання відповідача внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування, заявленого ТОВ "АГРОТЕХГАРАНТ" (42114960) у розмірі 60 243 004 грн., у відповідності до абз.2 п.200.15 ст.200 ПК України, з метою відновлення прав позивача в повному обсязі.

Стосовно інших посилань апеляційної скарги, то колегія суддів критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.07.2019 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

(Постанову у повному обсязі складено 25.10.2019)

Головуючий суддя Ю.А. Ісаєнко

Суддя Г.В. Земляна

Суддя В.П. Мельничук