Справа № 460/114/19
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/5604/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Довгополова О.М., Пліша М.А.

за участі секретаря судового засідання Хітрень О.Ю.,

позивач: не з`явився

відповідач: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12 березня 2019 року у справі № 460/114/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області про скасування наказу, визнання дій неправомірними,-

суддя в 1-й інстанції - Друзенко Н.В.,

час ухвалення рішення - 12 год. 07 хв.,

місце ухвалення рішення - м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення - 22.03.2019,-

В С Т А Н О В И В:

21.01.2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області про скасування наказу від 29.12.2018 року №3253 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки за період з 01.01.2015 по 31.12.2015рр.; визнання неправомірними дій щодо фактичного проведення документальної позапланової невиїзної перевірки за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 рр. на підставі наказу №3253 від 29.12.2018 року.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що в грудні 2018 року позивачем отримано копію наказу від 17.12.2018 року №3131 про проведення щодо неї документальної позапланової невиїзної перевірки. Під час оскарження позивачем цього наказу в судовому порядку, податковим органом прийнято новий наказ від 29.12.2018 року за №3253 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки. Вважає, що дії відповідача щодо проведення невиїзної перевірки, як і сам новий наказ, суперечать діючому законодавству та підлягають скасуванню, оскільки жодних питань щодо розбіжностей між даними декларації позивача за 2015 рік та даними контролюючого органу в запиті відповідача не містилося, а отже останній не в праві був приймати оспорюваний наказ. Звертає увагу на те, що належного запиту для позивача як того вимагає пп.78.1.4 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України не надсилалося, а оскаржуваний наказ позивачем отримано ввечері 15.01.2019 року, тобто в останній день проведення перевірки, що дає підстави вважати порушення відповідачем приписів ст.79 Податкового кодексу України щодо порядку проведення документальної невиїзної перевірки

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 12 березня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 ) подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Зазначає, що 19.10.2018 року було надано пояснення про те, що ФОП ОСОБА_1 03.02.2016 року подавалася декларація про її майновий стан та доходи за 2015 рік до Сарненської ОДПІ. У вказаній декларації ОСОБА_1 відобразила усі доходи, які вона отримувала у 2015 році, та про які їй було відомо, а також за результатами такого декларування сплатила усі необхідні податки. Жодних зауважень з приводу неповноти чи неправильності складеної декларації від Сарненської ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області для ОСОБА_1 не надходило.

В той же час, жодних питань саме щодо розбіжності між даними декларації позивача за 2015 рік та даними контролюючого органу, в такому запиті не містилося. А відтак, апелянт вважає, що відповідач не в праві був приймати оспорюваний наказ, оскільки належного запиту для позивача відповідачем, як того вимагає підпункт 8.1.4. пункту 78.1 статті 78 ПК України, не надсилалося.

Відтак, позивач приходить до висновку, що відповідач приймаючи наказ про проведення перевірки діяв не в спосіб та не в межах наданих йому повноважень передбачених підпунктом 78.1.4. пункту 78.1 статті 78 ПК України

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено, що суд першої інстанції, дослідивши всі наявні в матеріалах справи докази дійшов законного та обґрунтованого висновку що ГУ ДФС у Рівненській області, приймаючи наказ №3253 від 29.12.2018 року про проведення документальної планової невиїзної перевірки ОСОБА_1 діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством України, а наказ в повній мірі відповідає критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а відтак підстави для його до скасування відсутні.

Звертає увагу на те, що відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів Форми 1ДФ (копія додається), а також до інформаційних баз даних органу ДФС наявна інформація, що фізичною особою ОСОБА_1 до територіальних органів ДФС Рівненської області подано декларацію про майновий стан до доходи за 2015р..

Однак, у поданій декларації не задекларовано отриманий дохід у вигляді додаткового блага та не визначено податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору, тобто встановлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях поданих платником податків.

Вважає, що підставою для винесення оскаржуваного Наказу слугувало те, що фізичною особою ОСОБА_1 не було надано належної відповіді та підтверджуючих документів на запит податкового органу, щодо отриманого доходу у 2015 році у вигляді анулювання (прощення) заборгованості за кредитом (додаткове благо).

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, вважає за можливе провести розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 01.10.2018 року податковим органом було надіслано ФОП ОСОБА_1 запит №2712/ФОП/17-00-13-03-04 про надання інформації та її документального підтвердження щодо отриманого у 2015 році доходу від ПАТ «Укрсоцбанк» (анулювання основної суми кредитної заборгованості) на суму 844768,02 грн. за ознакою «126» - додаткове благо. У запиті зазначено, що за результатами аналізу інформації, отриманої в установленому законом порядку встановлено, що ФОП ОСОБА_1 нараховано та виплачено дохід у вигляді додаткового блага (анульовано основну суму кредитної заборгованості) в сумі 844768,02 грн. без утримання податку на доходи фізичних осіб та військового збору, а річну декларацію за цей період не подано.

19.10.2018 року ФОП ОСОБА_1 у відповідь на запит повідомила, що будь-якою інформацією про прощення їй боргу ПАТ «Укрсоцбанк» не володіє, жодних повідомлень про таке прощення від ПАТ «Укрсоцбанк» вона не отримувала, про існування будь-яких договорів щодо анулювання кредитної заборгованості перед банком вона не знає, оскільки таких не підписувала, а тому не в змозі надати будь-яку інформацію щодо таких обставин. Що ж до надання документів, які підтверджують сплату податків та зборів по податковому благу, яке виникло внаслідок такого прощення повідомила, що у зв`язку з тим, що їй не було відомо про будь-які обставини щодо прощення боргу, жодних додаткових податків і зборів вона самостійно не нараховувала. Також ОСОБА_1 повідомила, що подавала до податкового органу декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік і долучила до відповіді її копію. При цьому зауважила, що у випадку, якщо Головне управління ДФС у Рівненській області за наслідком отриманої від неї відповіді дійде висновку про необхідність проведення будь-якої документальної перевірки, просила здійснити таку перевірку виключно у виїзній формі за місцем знаходження її представника (а.с.19).

17.12.2018 року Головним управлінням ДФС у Рівненській області було прийнято наказ № 3131 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 з питань подання до органів ДФС декларації про майновий стан і доходи за період з 01.01.2015 по 31.12.2015рр., своєчасності та повноти сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб і військового збору з 26.12.2018 року тривалістю п`ять робочих днів.

29.12.2018 року Головним управлінням ДФС у Рівненській області прийнято наказ №3253, згідно з яким вирішено провести документальну позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань подання до органів ДФС декларації про майновий стан і доходи, за звітний період з 01.01.2015 по 31.12.2015рр., своєчасності та повноти сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб і військового збору з 10.01.2019 року тривалістю п`ять робочих днів. Відповідно до цього наказу вважається таким, що втратив чинність наказ № 3131 від 17.12.2018 року«Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 » та повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки від 17.12.2018 року №1131/17-00-13-04.

Зі змісту наказу № 3253 від 29.12.2018 року слідує, що за результатами аналізу інформації, отриманої в установленому законом порядку, встановлено, що платником податків ФОП ОСОБА_1 у 2015 році було отримано дохід у вигляді анулювання (прощення) заборгованості за кредитом (додаткове благо). Відповідно до інформаційних баз даних органів ДФС наявна інформація, що ФОП ОСОБА_1 до територіальних органів ДФС Рівненської області подано декларацію про майновий стан та доходи за 2015 рік. Однак, у поданій декларації не задекларовано отриманий дохід у вигляді додаткового блага та не визначено податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору, тобто встановлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції встановив, що Головне управління ДФС у Рівненській області, приймаючи наказ №3253 від 29.12.2018 про проведення документальної планової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством України. Сам же наказ в повній мірі відповідає критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а відтак підстави для його до скасування відсутні.

Також суд першої інстанції зазначив, що сам по собі наказ про проведення документальної планової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 і реалізація такого наказу, на час прийняття рішення не несе для позивача негативних наслідків. Судом було встановлено, що документальна позапланова невиїзна перевірка позивача на підставі вказаного наказу проведена, за її результатами прийнято акт і винесено податкові повідомлення-рішення від 04.03.2019 року за №, № та № (а.с.53-55). У випадку, якщо позивач не погоджується з правомірністю винесених податкових повідомлень-рішень, набуває права оскаржити їх як в адміністративному, так і в судовому порядку, спростувавши висновки акту перевірки, як такого, що складений без участі позивача, відповідними доказами.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Порядок проведення контролюючими органами документальних позапланових перевірок та підстави для їх призначення врегульовано статтею 78 Податкового кодексу України.

Зокрема, згідно з підпунктами 78.1.1, 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється у разі:

- отримання податкової інформації, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (підпункт 78.1.1);

- виявлення недостовірності даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (підпункт 78.1.4).

Пунктом 78.4 статті 78 Податкового кодексу України визначено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Зі змісту наведених вище норм вбачається, що отримана контролюючим органом податкова інформація, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, та виявлена контролюючим органом недостовірність даних, що містяться у поданих платником податків податкових деклараціях, може бути підставою для призначення позапланової перевірки платника податків лише у випадку, коли сумніви, які виникли у податкового органу, не усунуті наданими поясненнями з документальним підтвердженням.

Отже, передувати прийняттю контролюючим органом наказу про проведення перевірки має бути, зокрема, відповідний письмовий запит контролюючого органу про надання пояснень та їх документального підтвердження і невиконання такого запиту платником податків.

Правовідносини з приводу підстав та організації направлення такого запиту і надання на нього відповіді врегульовані пунктом 73.3 статті 73 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб`єктам інформаційних відносин за наявності, зокрема, таких підстав: за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків.

Платники податків та інші суб`єкти інформаційних відносин зобов`язані подавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом).

Матеріалами справи підтверджено, що податковим органом направлено запит на адресу позивача, в якому було зазначено про виявлення недостовірності даних, задекларованих останнім, та результатами аналізу інформації, отриманої у встановленому законом порядку, відповідно до якої ФОП ОСОБА_1 у 2015 році ПАТ «Укрсоцбанк» нараховано та виплачено дохід у вигляді додаткового блага без утримання податку на доходи фізичних осіб і військового збору.

У відповіді на вказаний запит позивач зазначила, що будь-якою інформацією про прощення їй боргу ПАТ «Укрсоцбанк» не володіє, жодних повідомлень про таке прощення від ПАТ «Укрсоцбанк» вона не отримувала, також ОСОБА_1 повідомила, що подавала до податкового органу декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік і долучила до відповіді її копію

Вірним є висновок суду першої інстанції про те, що враховуючи наявність факту подання до територіальних органів ДФС декларації про майновий стан та доходи за 2015 рік, з метою перевірки наявної інформації, забезпечення належного оподаткування сум доходів, які підлягають декларуванню громадянами, а також приведення у відповідність документів, контролюючим органом було прийнято наказ про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача. Як на підставу проведення такої перевірки податковий орган у спірному наказі посилається на підпункт 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункт 7.1 статті 75, підпункт 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 та статтю 79 Податкового кодексу України.

Враховуючи те, що позивач не надала належної відповіді та підтверджуючих документів на запит податкового органу, щодо отриманого доходу у 2015 році у вигляді анулювання (прощення) заборгованості за кредитом (додаткове благо), у контролюючого органу були наявні підстави, передбачені підпунктом 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, для призначення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача.

Слід також зазначити, що документальна планова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу на підставі рішення керівника контролюючого органу оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому особисто чи його уповноваженому представнику копії наказу про проведення документальної планової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова, проте брати участь у проведенні такої перевірки є правом платника податків, а відтак, з наказом про перевірку та письмовим повідомленням про дату початку та місце проведення такої перевірки платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до початку її проведення шляхом вручення під розписку або надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення копії наказу про проведення документальної планової перевірки та письмового повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Невиконання вимог щодо повідомлення платника податків про перевірку до початку її проведення призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Разом з тим, за правилами пункту 42.2 статті 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

При цьому, добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання, у зв`язку з цим, негативних для такого платника наслідків.

Неотримання платником податків копії наказу та повідомлення про проведення перевірки надісланим контролюючим органом рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення не свідчить про невиконання відповідачем обов`язку встановленого податковим законодавством щодо своєчасного та належного повідомлення платника податків про проведення перевірки.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2018 року у справі № 820/1864/17.

З копії конверта та результатів відстеження рекомендованого поштового відправлення (а.с.10-11), слідує, що відповідач направив наказ №3253 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки рекомендованим листом на адресу позивача 04.01.2019 року; 05.01.2019 року - відправлення вже знаходилось у відділенні зв`язку за місцем видачі/доставки; 10.01.2019 - відправлення не було вручено під час доставки з «інших причин»; і фактично вказане відправлення було вручено особисто позивачу 15.01.2019 року.

Щодо проведення контролюючим органом саме документальної позапланової невиїзної перевірки, а не виїзної, як про це просив позивач, суд першої інстанції вірно зазначив, що в силу вимог пункту 79.5 статті 79 Податкового кодексу України за наявності письмового звернення платника податків замість документальної невиїзної перевірки може проводитися документальна виїзна перевірка. Отже, проведення в такому випадку документальної виїзної перевірки є правом податкового органу, а не його обов`язком.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права, та дійшов вірного висновку, що Головне управління ДФС у Рівненській області, приймаючи наказ №3253 від 29.12.2018 року про проведення документальної планової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством України.

У п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 року Справа «РуїзТоріха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив частково позовні вимоги, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ч.1ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 328 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12 березня 2019 року у справі № 460/114/19 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді О. М. Довгополов
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 29 жовтня 2019 року.