Справа № 420/3738/19
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2019-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3738/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

за участю секретаря судового засідання Закуріної А.М.,

за участю

від позивача: Вішневський О.Л.- за довіреністю

від відповідача: Руденко О.М.- за довіреністю

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою приватного акціонерного товариства «Ізмаїльський завод таропакувальних виробів «Дунай-Пак» (, місцезнаходження: 68610, Одеська обл., м. Ізмаїл, Аеродромне шосе, 2б) до Головного управління ДФС в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська,5) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 10.06.2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

До суду 24 червня 2019 року надійшла позовна заява приватного акціонерного товариства «Ізмаїльський завод таропакувальних виробів «Дунай-Пак» (, місцезнаходження: 68610, Одеська обл., м. Ізмаїл, Аеродромне шосе, 2б) до Головного управління ДФС в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська,5) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 10.06.2019 року.

Ухвалою від 25 червня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки висновки акту перевірки, на підставі якого прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, про вчинення позивачем порушення граничного терміну здійснення розрахунків, є хибними.

Так, позивач зазначив, що за імпортним контрактом №18/05/18 від 18.05.2018 року, укладеним з ООО «Капасколит-М», операція з перерахування коштів за цим контрактом у розмірі 4200 доларів США на користь ООО «Капасколит-М» не перевищує еквіваленту 150000 грн. за курсом НБУ на день перерахування та відповідно до п.22 Розділу ІІ «Положення про заходи захисту та визначення Порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті», затвердженого постановою Правління НБУ від 02.01.2019 року №5 є незначною та відповідні граничні строки на такі операції не поширюються.

Також, позивач зазначив, що зобов`язання позивача перед ООО «Капасколит-М» були частково припинені шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог згідно з угоди №1 від 05.02.2019 року та наразі заборгованість перед зазначеним нерезидентом складає 951,77 дол. США, про що було повідомлено відповідача у запереченнях до акту, але відповідач відмовився їх приймати до уваги, посилаючись на те, що зазначені вимоги не були однорідними.

Позивач вважає, що зазначений висновок відповідача є помилковим, оскільки в угоді №1 від 05.02.2019 року йдеться про зарахування саме зустрічних однорідних вимог з повернення сторонами попередньої плати за розірваним контрактом, а не про зарахування вимог щодо постачання товару, розірвання відповідних договорів оформлено відповідними угодами сторін та актами звірення взаєморозрахунків.

Щодо зазначеного в акті перевірки порушення граничного строку здійснення розрахунків за експортними операціями за контрактом № 19/07/18 від 19.07.2018 року з компанією REDMOND SALES LP, позивач зазначив, що відсутні підстави притягнення його до відповідальності, оскільки за згодою сторін зазначений контракт було розірвано (угода № 1 від 14.11.2018 року), зобов`язання компанії REDMOND SALES LP по оплаті зазначеного обладнання припинені, обладнання повернуто відправнику в Україну та поміщене на митний ліцензійний склад позивача в м. Ізмаїл та повернене у власність позивача за актом приймання-передачі.

У встановлений судом строк відповідачем надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти задоволення позову заперечував, зазначивши, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірним, а доводи позивача суперечать фактичним обставинам справи та не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Ухвалою від 16 липня 2019 року продовжено строк підготовчого провадження по справі на 30 днів, до 23 вересня 2019 року.

До суду 27 серпня 2019 року (вхід. №30443/19) від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, відповідно до якого позивач просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач не подав суду заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою, занесеною до протоколу підготовчого засідання 17 вересня 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті на 03 жовтня 2019 року на 09 годину 30 хвилин.

На відкритому судовому засіданні 03 жовтня 2019 року оголошено перерву до 17 жовтня 2019 року на 10 годину 00 хвилин для надання позивачем додаткових доказів по справі.

На відкритому судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та просив відмовити в задоволенні позову повністю.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, заслухавши у вступному слові пояснення представників учасників справи, судом у справі встановлені такі факти та обставини.

Суд встановив та підтверджено матеріалами справи, що на адресу Ізмаїльської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області надійшли листи банку з повідомленням про факти порушення ПрАТ «Ізмаїльський завод таропакувальних виробів «Дунай-Пак» законодавчо встановлених строків розрахунків за імпортними та експортними операціями (а.с. 47-48).

У зв`язку з надходженням даних повідомлень, на підставі направлення від 18.04.2019 року №2379/14-02, відповідно до п.п.20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п.78.1.1. п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, на підставі наказу ГУДФС в Одеській області №2933 від 17.04.2019 року (а.с.49), у період з 25.04.2019 року по 06.05.2019 року проведено документальну позапланову виїзну перевірку Приватного акціонерного товариства «Ізмаїльський завод таропакувальних виробів «Дунай-Пак» валютного законодавства за контрактами від 01.03.2018 року №01/03/18, від 19.02.2018 року №19/02/18, від 18.05.2018 року №18/05/18, від 25.06.2018 року №DANU B07/18, від 19.07.2018 року №19/07/18, за наслідками якої складено акт №912/15-32-14-02/00383716 від 13.05.2019 року «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки Приватного акціонерного товариства «Ізмаїльський завод таропакувальних виробів «Дунай-Пак» валютного законодавства за контрактами від 01.03.2018 року №01/03/18, від 19.02.2018 року №19/02/18, від 18.05.2018 року №18/05/18, від 25.06.2018 року №DANU B07/18, від 19.07.2018 року №19/07/18 (а.с.12-19).

Відповідно до висновків акту перевірки №912/15-32-14-02/00383716 від 13.05.2019 року встановлені порушення:

- ст. 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» в частині недотримання термінів розрахунків за операціями, здійсненими на умовах відстрочення поставки в сумі 4200,00 дол. США за контрактом від 18.05.2018 року №18/05/18, укладеним з ООО «Капаксолит-М» (Молдова);

- ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» в частині недотримання термінів надходження валютної виручки за договором від 19.07.2018 року №19/07/18 у сумі 11 600 євро, укладеним з компанією з REDMOND SALES LP ( Scotland, Unіted Kingdom);

- встановлено прострочену дебіторську заборгованість у сумі 4200,00 дол. США за контрактом від 18.05.2018 року №18/05/18, укладеним з ООО «Капаксолит-М» (Молдова) та 11 600,00 євро за договором від 19.07.2018 року №19/07/18, укладеним із компанією REDMOND SALES LP ( Scotland, Unіted Kingdom). (а.с.12-19).

Позивачем було подано заперечення до акту перевірки, відповідно до якого позивач просив переглянути висновки акту перевірки, які листом ГУДФС в Одеській області «Щодо розгляду заперечення на акту перевірки» від 05.06.2019 року вих. №12222/10/15-32-14-02-05, залишені без задоволення (а.с.21-28).

На підставі зазначеного акту перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення № від 10 червня 2019 року, відповідно до якого до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності у сумі 166 401, 04 грн. (а.с.62).

Відповідно до розрахунку пені за порушення вимог ст. 1, 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», позивачу нараховано суму пені за контрактом від 18.05.2018 року №18/05/18, укладеним з ООО «Капаксолит-М» (Молдова) у розмірі 56736, 84 грн. та за контрактом від 19.07.2019 року №19/07/18, укладеним з REDMOND SALES LP ( Scotland, Unіted Kingdom) у розмірі 109 664, 20 грн., разом 166 401, 04 грн. (а.с.11).

Судом досліджені контракт від 18.05.2018 року №18/05/18, укладений позивачем з ООО «Капаксолит-М» (Молдова), угода про залік взаємних вимог від 05.02.2019 року, укладений з ООО «Капаксолит-М» (Молдова) (а.с. 29), угода про розірвання контракту від 18.05.2018 року №18/05/18 від 04.01.2019 року (а.с. 30), угода про розірвання контракту № 035/ДК-17 від 07.12.2017 року від 04.01.2019 року (а.с. 31), акт звіряння взаємних розрахунків за 2018 рік, укладений між позивачем та ООО «Капаксолит-М» (а.с. 32), контракт від 19.07.2019 року №19/07/18, укладений з REDMOND SALES LP (Scotland, Unіted Kingdom), додаткова угода про розірвання цього контракту від 14.11.2018 року (а.с. 33) акт прийому-передачі обладнання від 14.11.2018 року (а.с. 34), вантажно-митна декларація (а.с. 35-39), договір консигнації № ЕС-16-136/1 від 12.05.2016 року, укладений позивачем з компанією REDMOND SALES LP (Scotland, Unіted Kingdom).

Дослідивши матеріали справи, вислухавши вступне слово представників сторін та, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню частково, з огляду на таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено).

Аналізуючи правомірність прийняття оскаржуваного рішення, що є змістом правовідносин у цій справі, відповідно до приписів ст. 2 КАС України, суд виходить із такого.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Податкового кодексу України, Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Суд встановив та не заперечується сторонами, що ПрАТ «Ізмаїльський завод таропакувальних виробів Дунай-Пак» (покупець) був укладений контракт 18.05.2018 року №18/05/18 з ООО «Капаксолит М» (Продавець), відповідно до умов якого продавець зобов`язується передати, а Покупець сплатити та прийняти прес Б4-К1-01 бу, найменування товару, кількість, ціна, умови та термін постачання вказуються в Специфікаціях до цього Контракту. Товар оплачується покупцем в дол. США. Загальна сума контракту 4200 дол. США.

На виконання умов цього контракту від 18.05.2018 року №18/05/18 та Специфікації №1 від 18.05.2018 року, Покупцем 29.05.2018 року була здійснена передоплата на рахунок Компанії ООО «Капаксолит М» в сумі 4200 дол. США.

Законодавчо встановлений термін отримання продукції 25.11.2018 року. Між тим, товар не був поставлений до цього терміну.

В акті перевірки, на підставі якого прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, зазначено, що ПрАТ «Ізмаїльський завод таропакувальних виробів «Дунай-Пак» порушено вимоги ст. 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», внаслідок недотримання термінів розрахунків за операціями, здійсненими на умовах відстрочення поставки у сумі 4200 дол. США за контрактом від 18.05.2018 року №18/05/18 за період з 26.11.2018 року по 06.05.2019 року (162 дні) у сумі 4200 дол. США, що за курсом НБУ складає 116 742,47 грн.

Позивач вважає, що ним не було допущено порушення вказаного Закону, оскільки за імпортним контрактом №18/05/18 від 18.05.2018 року, укладеним з ООО «Капасколит-М», операція з перерахування коштів за цим контрактом у розмірі 4200 доларів США на користь ООО «Капасколит-М» не перевищує еквіваленту 150000 грн. за курсом НБУ на день перерахування та відповідно до п.22 Розділу ІІ «Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті», затвердженого постановою Правління НБУ від 02.01.2019 року №5, є незначною та відповідні граничні строки на такі операції не поширюються.

Між тим, суд відхиляє такі доводи позивача, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23 вересня 1994 року N 185/94-ВР (втратив чинність на підставі Закону N 2473-VIII (2473-19) від 21.06.2018 року) (чинний на момент виникнення спірних правовідносин), імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції

(робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

При застосуванні розрахунків щодо імпортних операцій резидентів у формі документарного акредитиву строк, передбачений частиною першою цієї статті, діє з моменту здійснення уповноваженим банком платежу на користь нерезидента.

Строк та умови завершення імпортної операції без увезення товару на територію України визначаються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за

погодженням з Національним банком України.

Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Статтею 4 цього Закону встановлено, що порушення резидентами, крім суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

21 червня 2018 року прийнято Закон України «Про валюту України та валютні операції» № 2473-VIII, який визначає правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та встановлює відповідальність за порушення ними валютного законодавства.

Метою цього Закону є забезпечення єдиної державної політики у сфері валютних операцій та вільного здійснення валютних операцій на території України.

Відповідно до ч. 5 ст. 13 цього Закону, порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).

Постановою Правління Національного Банку України від 02.01.2019 року № 5 затверджено Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті.

Вказаним Положенням дійсно збільшено граничний строк розрахунків та розмір операції.

Так, відповідно до п. 21 Розділу ІІ вказаного Положення, граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів. У пункті 22 розділу ІІ цього Положення зазначено, що граничні строки розрахунків, зазначені в пункті 21 розділу II цього Положення: 1) не поширюються на операцію з експорту, імпорту товарів (уключаючи незавершені розрахунки за операцією), сума якої (в еквіваленті за офіційним курсом гривні до іноземних валют, установленим Національним банком на дату здійснення операції) є меншою, ніж розмір, установлений для фінансових операцій, що підлягають обов`язковому фінансовому моніторингу згідно із законодавством у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму чи фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення (далі в розділі II цього Положення - незначна сума), крім дроблення операцій з експорту товарів або дроблення валютних операцій; 2) застосовуються з урахуванням установлених Національним банком за поданням Кабінету Міністрів України, відповідно до абзацу другого частини першої статті 13 Закону України "Про валюту і валютні операції" (далі - Закон про валюту), винятків та (або) особливостей для окремих товарів, та (або) галузей економіки.

В той же час, постановою Правління НБУ «Про затвердження Інструкції про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів» №7 від 02 січня 2019 року затверджена зазначена Інструкція та пунктом 2 постанови передбачено, що граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, визначені в пункті 21 розділу II Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02 січня 2019 року № 5 (далі - Положення про заходи захисту), поширюються на незавершені операції резидента з експорту та імпорту товарів, за якими до 07 лютого 2019 року не встановлено банком порушення 180-денного строку розрахунків (або строків, визначених у висновках центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики, виданих на перевищення встановлених законодавством України строків розрахунків).

Між тим, матеріалами справи підтверджено, що на час набуття чинності Положення про заходи захисту, за операцією позивача з ООО «Капасколит-М» банком вже було встановлено порушення 180-денного строку розрахунків. Законодавчо встановлений термін отримання продукції 25.11.2018 року. Між тим, товар не був поставлений до цього терміну.

Тому, дія цієї норми не розповсюджується на вказані правовідносини.

Суд також відхиляє доводи представника позивача, що п. 2 постанови №7 від 02 січня 2019 року Правління НБУ регулює тільки дію пункту 21 розділу ІІ Положення про заходи захисту, в той час як до спірних правовідносин має бути застосований п. 22 розділу ІІ Положення про заходи захисту, оскільки пункт 22 розділу ІІ цього Положення є кореспондуючою нормою до пункту 21 розділу ІІ цього Положення.

Також, позивач стверджує, що до нього не може бути застосована міра відповідальності, оскільки зобов`язання позивача перед ООО «Капасколит-М» були частково припинені шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог згідно з угоди №1 від 05.02.2019 року та наразі заборгованість перед зазначеним нерезидентом складає 951,77 дол. США, про що було повідомлено відповідача у запереченнях до акту, але відповідач відмовився їх приймати до уваги, посилаючись на те, що зазначені вимоги не були однорідними.

Так, відповідно до угоди №1 про залік взаємних вимог від 05 лютого 2019 року ПрАТ «Ізмаїльський завод таропакувальних виробів» «Дунай-Пак» зараховує суму в розмірі 3 248, 23 дол. США на рахунок часткового повернення передоплати за договором №18/05/18 від 18.05.2018 року та ООО «Капаксолит-М» зараховує суму в розмірі 3 428, 23 дол. США на рахунок повернення передоплати за договором №035/ДК-17 від 07.12.2017 року (а.с.29).

Також, матеріалами справи підтверджено, що 04 січня 2019 року між ПрАТ «Ізмаїльський завод таропакувальних виробів» та ООО «Капаксолит-М» укладено угоду №1 про розірвання контракту №18/05/18 від 18.05.2018 року, у зв`язку з неможливістю виконання зобов`язань Продавця, Сторони домовились розірвати контракт №18/05/18 від 18.05.2018 року та пунктом 2 цієї угоди зазначено, що ООО «Капаксолит-М» зобов`язується на протязі трьох банківських днів здійснити повернення отриманого авансу в сумі 4 200 дол. США (а.с.30) та угоду №1 про розірвання договору №035/ДК-17 від 07.12.2017 року та відповідно до акту звірки взаєморозрахунків переплата ООО «Капаксолит» за послуги по виготовленню кришки СКО, які не були здійснені склала 3 248,23 дол. США (а.с.31-32).

Позивач вважає, що оскільки в угоді №1 від 05.02.2019 року йдеться про зарахування саме зустрічних однорідних вимог з повернення сторонами попередньої плати за розірваним контрактом, а не про зарахування вимог щодо постачання товару, розірвання відповідних договорів оформлено відповідними угодами сторін та актами звірення взаєморозрахунків, то висновки контролюючого органу є помилковими.

Оцінюючи наведені докази у справі, суд вважає, що доводи відповідача, що вказані вимоги не є однорідними є помилковими, оскільки правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів). В наведених вище умов контрактів та угод до цих контрактів вбачається, що за контрактом №18/05/18 від 18.05.2018 року ООО «Капаксолит-М» є боржником позивача та має повернути кошти, у свою чергу, за договором №035/ДК-17 від 07.12.2017 року, позивач є боржником ООО «Капаксолит-М» та має повернути йому переплату за невиконану роботу.

Тому, суд доходить висновку, що вказані вимоги повернення грошей є однорідними.

Між тим, оцінюючи наведені докази, суд виходить із того, що угода про розірвання контракту №18/05/18 від 18.05.2018 року укладена 04 січня 2019 року, а угода №1 про залік взаємних вимог - 05 лютого 2019 року, тобто після спливу граничного строку встановленого законом для отримання придбаного товару.

А отже, укладення вказаних угод не звільняє позивача від відповідальності, передбаченої ст. 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Враховуючи вищевикладені та встановлені обставини, суд доходить висновку, що податкове повідомлення - рішення № від 10.06.2019 року в частині нарахування пені в сумі 56 736, 84 грн. є правомірним, а тому у цій частині позовні вимоги не належать задоволенню.

Стосовно податкового повідомлення рішення по взаємовідносинам в частині нарахування штрафних санкцій або пені за порушення строку розрахунків сфері зовнішньоекономічної діяльності за контрактом від 19.07.2018 року №19/07/18, укладеному з REDMOND SALES LP ( Scotland, Unіted Kingdom) в розмірі 109 664,20 грн., суд вважає, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення у цій частині належать задоволенню, з огляду на таке.

Так, матеріалами справи підтверджено, що 19 липня 2018 року між ПрАТ «ІЗТВ «Дунай-Пак» (Продавець) та REDMOND SALES LP ( Scotland, Unіted Kingdom) (покупець) укладено договір №19/07/18, відповідно до умов якого продавець зобов`язується передати, а Покупець прийняти та оплатити обладнання б/у, загальна кількість товару, який підлягає поставці за договором визначається у специфікації.

Загальна вартість договору 11 600 євро (п. 2.4. договору). Відповідно до п. 3.1. цього договору, поставка товару здійснюється автотранспортом покупця на склад покупця відповідно до міжнародних правил Інкотермс-2000, EXW (склад продавця). Право власності на товар переходить в момент передачі товару покупцю. Вантажовідправник товару та його реквізити зазначені в п. 3.2 договору. Згідно з п. 3.5. цього договору, продавець передає покупцю разом з товаром такі документи: рахунок-фактуру, товарно-транспортну накладну, специфікацію.

Позивачем надано суду копію рахунку-фактури вих. № 05/1 від 19.07.2018 року на підтвердження передачі обладнання за цим договором (а.с. 39).

Законодавчо встановлений граничний термін за вказаним договором 26.01.2019 року.

Відповідно до додаткової угоди №1 від 14.11.2018 року до Договору №19/07/18 від 19.07.2018 року цей договір розірвано, з 14.11.2018 року (а.с.33). Відповідно до п. 2 вказаної додаткової угоди, повернення обладнання здійснюється на підставі акту прийому-передачі, який оформлений від 14.11.2018 року (а.с. 34).

Матеріалами справи підтверджено, що обладнання було повернене відправнику, ввезене в Україну та поміщене на митний склад позивача у м. Ізмаїл, де зберігається по теперішній час, що підтверджується МД UA 500480/2018/001905 від 20.11.2018 року, оформлена в режимі ІМ « 74» ДЕ на суму 11 600 євро. (а.с. 35-38).

Оцінивши наведені докази у справі, суд доходить висновку, що зобов`язання компанії REDMOND SALES LP по оплаті зазначеного обладнання припинені до закінчення законодавчо встановленого граничного терміну.

Статтею 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» встановлено, що момент здійснення експорту (імпорту) - момент перетину товаром митного кордону України або переходу права власності на зазначений товар, що експортується чи імпортується, від продавця до покупця.

Таким чином, суд вважає, що момент поставки товару за операцією є момент фактичного перетину товару митного кордону, що підтверджується відмітками митного органу на товаросупровідних документах.

Враховуючи те, що зобов`язання сторін за контрактом №19/07/18 від 19.07.2018 року були припинені в межах встановленого законом граничного строку, а експортовані товари повернені в Україну, експортна операція вважається такою, що не здійснена, а тому позивачем не отримано кошти за зазначений товар та відповідно не порушено граничні строки розрахунків з операціями експорту товарів.

Посилання відповідача на те, що повернення обладнання не визнається контролюючим органом, оскільки митна декларація UA 500480/2018/001905 від 20.11.2018 року, на підставі якої було здійснено повернення обладнання, була оформлена в режимі ІМ « 74» ДЕ, в той час, як відповідно до п.2.6. розділу 2 Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженою постановою НБУ від 24.03.1999 року № 136, банк знімає з контролю операцію, якщо відбудеться повернення товару на підставі інформації про зазначену операцію в реєстрі МД (яка оформлюється з використання МД типу ІМ-40 «Імпорт», ІМ-41 «Реімпорт», ІМ -75 «Відмова на користь держави», ІМ-76 «Знищення або руйнування»), відхиляються судом, оскільки зазначене у наведеному пункті є не вичерпаним переліком випадків, коли операція може бути знята з контролю. Надалі у цьому пункті Інструкції зазначено, що якщо немає інформації про зазначену операцію в реєстрі МД, то додатковою підставою для зняття експортної операції резидента з контролю може бути повідомлення митного органу, а також засвідчена в установленому законодавством України порядку копія зазначеної МД, що отримані на запит цього резидента.

У свою чергу, оцінюючи докази щодо повернення обладнання на користь позивача, суд виходить із того, що відповідно до Класифікатора митних режимів, за кодом митного режиму 74 визначається митний склад (для іноземних товарів).

Позивачем надано суду копію договору консигнації № ЕС-16-136/1 від 12.05.2016 року, укладений між ПрАТ «ІЗТВ «Дунай-Пак» (Консигнатор) та REDMOND SALES LP (Scotland, Unіted Kingdom) (Консигнант), предметом якого є, що Консигнант поставляє вантажі товар на митний склад Консигнатора для подальшого відвантаження за реквізитами, вказаними Консигнантом.

Відповідно до п. 7.1. цього договору, товар, переданий Консигнатору є власністю Консигнатора до моменту його передачі покупцю.

Таким чином, у зв`язку з передачею обладнання на митний склад позивача, позивач є власником цього обладнання.

Згідно з ч.1 ст.121 Митного кодексу України, митний склад - це митний режим, відповідно до якого іноземні або українські товари зберігаються під митним контролем із умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 125 Митного кодексу України, строк зберігання товарів у митному режимі митного складу не може перевищувати 1095 днів від дня поміщення цих товарів у зазначений митний режим. 3. Іноземні товари, що зберігаються в митному режимі митного складу, до закінчення строку їх придатності або строків зберігання, установлених частинами першою і другою цієї статті, повинні бути задекларовані для ввезення на митну територію України в іншому митному режимі або реекспортовані. Якщо іноземні товари під час зберігання в митному режимі митного складу були зіпсовані або ушкоджені внаслідок аварії чи дії обставин непереборної сили, такі товари за умови належного підтвердження зазначених фактів дозволяється декларувати для вільного обігу на митній території України так, ніби вони були ввезені в зіпсованому (ушкодженому) стані.

Матеріалами справи підтверджено, що встановлений кодексом строк на зберігання цього обладнання у митному режимі митного складу ще не сплинув.

Згідно з ст. 128 Митного кодексу України, допускається передача права власності на іноземні товари, поміщені у митний режим митного складу. Інформація про власника таких товарів надається органу доходів і зборів під час випуску зазначених товарів з митного складу. Якщо зміна власника товару передбачає вивезення товару з території України, таке вивезення здійснюється на підставі нових товаросупровідних документів і митної декларації (документа, що її замінює).

Здійснюючи аналіз вищенаведених норм права, суд доходить висновку, що вказаний товар був повернутий позивачу.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи встановлені у судовому засіданні факти, суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення рішення належить визнанню протиправним та скасуванню в частині нарахування штрафних санкцій або пені за порушення строку розрахунків сфері зовнішньоекономічної діяльності за контрактом від 19.07.2018 року №19/07/18, укладеному з REDMOND SALES LP ( Scotland, Unіted Kingdom) в розмірі 109 664,20 грн., а тому позовні вимоги належать задоволенню частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Тому, на користь позивача належить стягненню судовий збір в розмірі 1644,96 грн., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. В той же час, з урахуванням відсутності у відповідача витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертизи, жодні судові витрати не належать стягненню з позивача на користь відповідача.

Керуючись ст.ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву приватного акціонерного товариства «Ізмаїльський завод таропакувальних виробів «Дунай-Пак» (, місцезнаходження: 68610, Одеська обл., м. Ізмаїл, Аеродромне шосе, 2б) до Головного управління ДФС в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська,5) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 10.06.2019 року,- задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 10.06.2019 року в частині нарахування штрафних санкцій або пені за порушення строку розрахунків сфері зовнішньоекономічної діяльності за контрактом від 19.07.2018 року №19/07/18, укладеному з REDMOND SALES LP ( Scotland, Unіted Kingdom) в розмірі 109 664,20 грн.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДФС в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) на користь приватного акціонерного товариства «Ізмаїльський завод таропакувальних виробів «Дунай-Пак» (, місцезнаходження: 68610, Одеська обл., м. Ізмаїл, Аеродромне шосе, 2б) судовий збір в розмірі 1644,96 грн. (одна тисяча шістсот сорок чотири гривні 96 копійок).

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 295, 297 КАС України, з урахуванням п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний « 28» жовтня 2019 року.

Суддя Л.Р. Юхтенко

.