Справа № 560/1753/19
Суддя: Польовий О.Л.
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1753/19
РІШЕННЯ

іменем України

15 жовтня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Польового О.Л.

за участю:секретаря судового засідання Свинобой О.В. позивача ОСОБА_1 , представника позивача Матущак Р.М. , представника відповідача Місяця К.В.
розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Хмельницькій області, в якому просить визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 14.03.2019 №Ф-14120-17 про сплату боргу в сумі 11274,11 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що отримав вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14.03.2019 №Ф-14120-17 про сплату боргу в сумі 11274,11 грн. Однак, позивач не погоджується з оскаржуваною вимогою з тих підстав, що він є особою з інвалідністю ІІІ групи загального захворювання та отримує пенсію по інвалідності. Позивач вважає, що відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» він звільнений від сплати за себе єдиного внеску. Вважає, що контролюючий орган безпідставно сформував оскаржувану вимогу, тому вона підлягає скасуванню. Просив позов задовольнити.

Ухвалою від 04.07.2019 суд відкрив провадження у цій справі та вирішив розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 02.09.2019 суд перейшов із спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 03.10.2019 о 09:40 год.

В судовому засіданні позивач, представник позивача підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог. 22.07.2019 відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов, в якому позовні вимоги не визнав з тих підстав, що у позивача виникла заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску на підставі поданого звіту про його нарахування за 2018 рік, а тому вважає, що позивач узгодив вказане грошове зобов`язання шляхом подання звітності. Вказав, що суми самостійного визначення бази нарахування єдиного внеску оподаткування фізичними особами - підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування і є пенсіонерами за віком або інвалідами, підлягає сплаті на загальних підставах. На підставі наведеного просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця серії НОМЕР_1 046414 від 11.10.2006 ОСОБА_1 зареєстрований виконавчим комітетом Хмельницької міської ради як фізична особа - підприємець за адресою: АДРЕСА_1 .

Суб`єкту господарювання ОСОБА_1 14.03.2013 видано Свідоцтво платника єдиного податку серії НОМЕР_2 .

Позивач є особою з інвалідністю ІІІ групи загального захворювання та отримує пенсію по інвалідності, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії АВ №0942670 від 30.06.2017.

11.02.2019 позивач подав до контролюючого органу звіт №55114 від 11.02.2019 про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми єдиного внеску за 2018 рік.

За результатом поданого звіту, 14.03.2019 Головне управління ДФС у Хмельницькій області сформувало та направило позивачу вимогу №Ф-14120-17 про сплату боргу (недоїмки) по єдиному внеску, штрафів, пені в сумі 11274,11 грн., з яких: недоїмка - 9828,72 грн., штраф - 119,40 грн., пеня - 1325,99 грн.

03.05.2019 позивач подав скаргу на вимогу про сплату боргу (недоїмки) до Головного управління ДФС у Хмельницькій області, в якій просив скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14.03.2019 №Ф-14120-17.

Листом від 24.05.2019 №0285/22-01-58-06 відповідач відмовив в задоволенні скарги позивача.

Не погоджуючись із вказаною вимогою про сплату боргу (недоїмки) та діями щодо її винесення, позивач звернувся до суду з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року №2464-VI (далі - Закону України №2464).

Відповідно до пп. 2 ч. п. ст. 1 Закону України №2464, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України №2464 платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

При цьому приписами ч. 4 ст. 4 Закону України №2464 встановлено, що особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п. 3 розділу ІІІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 14.04.2015 № 435 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 15.05.2018 року № 511) фізичні особи- підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему, та члени фермерського господарства звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Звіт зазначеними особами не подається.

У разі самостійного визначення бази нарахування єдиного внеску фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему, члени фермерських господарств, які отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу, формують та подають до органів доходів і зборів Звіт самі за себе відповідно до пунктів 10, 11 розділу IV цього Порядку один раз на рік у терміни, визначені пунктами 2, 5 цього розділу.

Звітним періодом є календарний рік.

Суд встановив, що згідно довідки до акта огляду МСЕК серії АВ №0942670 від 30.06.2017 позивач є особою з інвалідністю ІІІ групи загального захворювання та отримує пенсію по інвалідності.

Отже, позивач фізична особа - підприємець, що являється особою із інвалідністю ІІІ групи, звільнений від сплати за себе єдиного внеску, проте подавши звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску від 11.02.2019 за 2018 рік фактично надав добровільну згоду на участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, а тому відповідач за відсутності сплати визначеної позивачем суми ЄСВ правомірно виніс вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14.03.2019 №Ф-14120-17.

Щодо іншої частини оскаржуваної вимоги, а саме нарахування відповідачем штрафу на суму 119,40 грн. та пені на суму 1325,99 грн., то суд зазначає, що вказана сума визначена відповідачем на підставі рішення № від 29.10.2018 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату єдиного внеску за 2014-2017 роки. Доказів оскарження у встановленому законодавством порядку рішення № від 29.10.2018 позивач до суду не надав та матеріали справи не містять.

За викладених обставин, суд дійшов висновку про правомірність формування контролюючим органом спірної вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 14.03.2019 №Ф-14120-17.

Відповідно до ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В процесі судового розгляду відповідач довів правомірність вимоги про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 14.03.2019 №Ф-14120-17, а тому в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити.

На підставі ст.139 КАС України, у зв`язку з відмовою в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, судові витрати не стягуються.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 25 жовтня 2019 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 )
Відповідач:Головне управління ДФС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 39492190)

Головуючий суддя О.Л. Польовий