Справа № 260/383/19
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції : Маєцька Н.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/6883/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Затолочного В.С., Кузьмича С.М.

за участю секретаря судового засідання: Бедрій Х.П.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: Сковородько І.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 травня 2019 року у справі № 260/383/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ :

19.03.2019р. позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління ДФС в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування наказу № 1902 від 19.11.2018р. «Про проведення позапланової документальної невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 » з питань правильності нарахування та своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманого у 2015 році як додаткове благо від АТ «Райффайзен Банк Аваль».

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 08.05.2019р. позов задоволено. Суд визнав протиправним та скасував наказ Головного управління ДФС у Закарпатській області «Про проведення позапланової документальної невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 ». № 1902 від 19.11.2018р

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт Головне управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 08.05.2019р. скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача Сковородько І.Ф. в судовому засіданні просили суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

19.11.2018р. Головним управлінням ДФС у Закарпатській області винесено наказ № 1902 «Про проведення позапланової документальної невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 ».

Із змісту наказу видно, що податковий орган на підставі п.20.1.4 ст.20, пп.78,1.2 п.78.1 ст.78 та п.79.2 ст.79 Податкового кодексу України з метою перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства призначив документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_1 з питання правильності нарахування та своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору по отриманому у 2015 році від АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», код за , доходу (додаткове благо).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

п.75.1 ст.75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підстави для проведення документальної позапланової перевірки визначені в пункті 78.1 статті 78 ПК України.

Порядок та особливості проведення документальної невиїзної перевірки визначені у ст.79 ПК України.

Так, згідно з п.79.1 ст.79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу.

З огляду на вказане колегія суддів вважає зазначити, що оцінка правомірності наказу про проведення документальної перевірки, у тому числі позапланової невиїзної, повинна надаватися з урахуванням достатності змісту наказу для висновків про фактичну підставу проведення відповідної перевірки.

Зокрема, в оспорюваному наказі міститься лише посилання податкового органу на п.20.1.4 ст.20, пп.78,1.2 п.78.1 ст.78 та п.79.2 ст.79 ПК України, у зв`язку з чим неможливо ідентифікувати передбачену ПК України фактичну підставу для призначення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача.

За правилами п.79.2 ст.79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної позапланової невиїзної перевірки.

При цьому, відповідно до п.42.2 ст.42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог п.79.2 ст.79 ПК України щодо пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Разом з тим, як видно із матеріалів справи, адреса зареєстрованого місця проживання позивача ( АДРЕСА_1 ) не збігається із адресою на яку податковим органом скеровано копію наказу про проведення перевірки та повідомлення про проведення перевірки ( АДРЕСА_1 ), що дає підстави дійти висновку про неповідомлення належним чином ОСОБА_1 про проведення щодо неї перевірки, що порушує права та інтереси останньої. З наказом про проведення перевірки, відомостями про дату її початку та місце проведення, податковий орган зобов`язаний був ознайомити позивача у встановлений законом спосіб до її початку. (а.с. 29, 47)

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки контролюючий орган як суб`єкт владних повноважень діяв не у спосіб що визначені Конституцією та законами України, оскільки порушив процедуру проведення перевірки.

Доводи апелянта не спростовують висновки колегії суддів.

Висновки колегії суддів узгоджуються з правовою позицією яка викладена в Постановах Верховного Суду від 02.05.2018 р., в справі № 804/3006/17, від 05.05.2018 р. справа № 810/3188/17, від 18.04.2018 р. в справі № 804/2230/15.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст. 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 травня 2019 року у справі № 260/383/19 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Строк оскарження постанови, в якій оголошено вступну та резолютивну частину судового рішення обчислюється з дня складення постанови у повному обсязі.

Суддя Н.В. Бруновська

Суддя С.М. Кузьмича

Суддя В.С. Затолочний

Постанова складена в повному обсязі 02.10.2019р.

У зв`язку із перебуванням судді Кузьмича С.М. згідно наказу № 628-к/тм від 18.09.2019р. у відпустці в період з 03.10.2019р. по 18.10.2019р., та судді Затолочного В.С. у відрядження 11.10.2019р. згідно наказу № 654-к/тм від 08.10.2019р. та згідно наказу № 651-к/тм від 07.10.2019р. у відпустці в період з 15.10.2019р. по 25.10.2019р., постанова в повному обсязі надіслана до Єдиного державного реєстру судових рішень - 28.10.2019р.