Справа № 360/3634/19
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2019-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

25 жовтня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/3634/19

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шембелян В.С.,

за участю секретаря судового засідання - Полякової В.К.,

представника позивача Матусевича Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу за позовом Головного управління Національної поліції в Луганській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору,-

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління Національної поліції в Луганській області (далі позивач, ГУ НП в Луганській області) до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області (далі відповідач, УДВС ГТУЮ у Луганській області), в якому позивач, з урахуванням уточнень від 26.09.2019 (а.с.44,45), просить:

- визнати протиправними дії заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Віхлініна В.В., у виконавчому провадженні ВП № 58950076 щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 16.07.2019;

- скасувати постанову від 16.07.2019 заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Віхлініна В.В у виконавчому провадженні ВП № 58950076 про стягнення виконавчого збору у розмірі 16692,00 грн.

В обґрунтування вимог зазначено, що у виконавчому листі № 360/3510/18, виданому 10 квітня 2019 року Луганським окружним адміністративним судом, містилася помилка в назві їх установи як боржника у виконавчому провадженні, а саме зазначено: «Головне управління Національної поліції у Луганській області» замість вірного «Головне управління Національної поліції в Луганській області». Позивач, виявивши таку помилку, звернувся до органу виконавчої служби з клопотанням від 26 квітня 2019 року про закриття виконавчого провадження № 58950076 та повернення виконавчого листа № 360/3510/18, яке відповідач не розглянув.

Відповідно до витягу з реєстру виконавчих проваджень позивач встановив, що в межах виконавчого провадження ВП № 58950076 державний виконавець приймав дві постанови про стягнення виконавчого збору, а саме: від 19.04.2019 та від 16.07.2019, однак, дати прийняття цих постанов не співпадають з датами їх прийняття, які містить витяг з вказаного реєстру.

Таким чином, на думку позивача, постанова про стягнення виконавчого збору від 16.07.2019 прийнята з порушенням вимог Закону України "Про виконавче провадження", а також Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом МЮУ від 02.04.2012 № 512/5.

Ухвалою суду від 22.08.2019 року адміністративний позов залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків (а.с.26).

Ухвалою суду від 12.09.2019 прийнято позовну заяву до розгляду після усунення її недоліків та відкрито провадження у справі (а.с.1,2).

Ухвалою суду від 19.09.2019 зупинено провадження у справі до 22.10.2019 (а.с.38).

Ухвалою суду від 22.10.2019 поновлено провадження у справі (а.с.47).

Відповідач відзиву на позов не подав, надав суду засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 58950076 (а.с.48-69).

Представник позивача у судовому засідання підтримав позовні вимоги, зазначив, що постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору від 19 квітня 2019 року в межах виконавчого провадження ВП № 58950076 була внесена до реєстру виконавчих проваджень 12.05.2019, отже відповідно до вимог Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мінюста від 02.04.2012 № 512/5, саме з цього часу вона набрала чинності. В самій постанові про стягнення виконавчого збору зазначено, що строк пред`явлення її до виконання 3 місяці, отже на час ухвалення оскарженої постанови від 16.07.2019 не сплинув строк пред`явлення до виконання попередньої, що вказує на безпідставність прийняття оскарженої постанови.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що в самому виконавчому листі № 360/3510/18 від 10.04.2019 в графі боржник назва установи позивача зазначена правильно, а саме: «Головне управління Національної поліції в Луганській області». Зазначений виконавчий лист суд першої інстанції видавав на підставі постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 13.03.2019, в резолютивній частині якої визначено назву відповідача як «Головне управління Національної поліції у Луганській області». Отже, наявність такої описки в рішенні суду не тягне за собою недійсності виконавчого листа. Позивач як сторона у справі № 360/3510/18 не звертався до суду про виправлення вказаної описки в його назві. Крім того, рішення суду установою позивача було виконане в ході здійснення заходів примусового виконання. Відповідно до вимог ст. ст. 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження» постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець зобов`язаний приймати під час відкриття виконавчого провадження, а також у разі закриття виконавчого провадження і не стягнення на цей день суми виконавчого збору, не пізніше наступного дня після закриття виконавчого провадження. Позивач не надав доказів, що внаслідок прийняття державним виконавцем двох постанов відбулося подвійне стягнення суми виконавчого збору з нього. Оскільки на час закриття виконавчого провадження ВП № 58950076 постанова про стягнення виконавчого збору не була звернутою до виконання і стягнення виконавчого збору на її підставі не відбулося, державний виконавець був зобов`язаний прийняти оскаржену постанову. Стосовно розбіжностей в датах прийняття постанов про стягнення виконавчого збору з датами їх внесення за відомостями реєстру виконавчих проваджень пояснив наявністю технічних причин недосконалості роботи самого реєстру. Тому в задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79, 90 КАС України, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини, що склалися між сторонами.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 13.03.2019 в справі № 360/3510/18 рішення суду першої інстанції скасовано, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені, визнано протиправною бездіяльність та зобов`язано Головне управління Національної поліції у Луганській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням премії в розмірі 140%, встановленої наказом ГУНП в Луганській області від 30.03.2018 №1219 «Про преміювання за березень 2018 та внесення змін до наказів ГУНП» (а.с.75-77).

Виконавчий лист, виданий Луганським окружним адміністративним судом 10.04.2019 у справі № 360/3510/18 в графі найменування боржника містить такий запис «Головне управління Національної поліції в Луганській області, 93406, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вул. Вілєсова, будинок 1, », що відповідає назві юридичної особи позивача за відомостями витягу з ЄДРПОУ (а.с.68, 78-80).

За заявою стягувача ОСОБА_1 від 18 квітня 2019 року, яка надійшла до ВПВР УДВС ГТУЮ у Луганській області 19 квітня 2019 року (а.с.65-66), державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 58950076 від 19.04.2019 (а.с.64) та постанову про стягнення виконавчого збору від 19.04.2019 (а.с.62).

Обидві ці документи містять відомості про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 16692 гривні.

Постанову про відкриття виконавчого провадження № 58950076 від 19.04.2019 позивач отримав 22.04.2019 згідно зі штампом вхідної кореспонденції на відповідному супровідному листі ВПВР УДВС ГТУЮ у Луганській області від 19.04.2019 № 1901 (а.с. 10). Отже, про розмір виконавчого збору в цьому провадження йому було своєчасно повідомлено.

Листом від 25.04.2019 №396/1/111/22-2019 ГУ НП в Луганській області повідомлено ВПВР УДВС ГТУЮ у Луганській області про подання заявки до НПУ на додаткове фінансування для виконання вказаного рішення суду, яке буде виконане після надходження фінансування.

06.05.2019 державним виконавцем складено вимогу відповідно до вимог ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.57).

Листом від 24.05.2019 № 464/111/22-2019 ГУ НП в Луганській області повідомлено ВПВР УДВС ГТУЮ у Луганській області про перерахування платіжним дорученням від 15.05.2019 № 1774 на картрахунок ОСОБА_1 коштів щодо перерахунку грошової допомоги при звільненні з урахуванням премії у розмірі 140% за винятком утриманого військового збору, передбаченого Пунктом 16 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України та додано платіжне доручення № 1774 від 15.05.2019 (а.с.14, 53-54).

Постановою державного виконавця від 15 липня 2019 року закінчено виконавче провадження № 58950076 про примусове виконання виконавчого листа № 360/3510/18, виданого 10 квітня 2019 року Луганським окружним адміністративним судом, у зв`язку з виконанням рішення в повному обсязі (а.с.50).

16 липня 2019 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 58950076 про примусове виконання виконавчого листа № 360/3510/18, виданого 10 квітня 2019 року Луганським окружним адміністративним судом у розмірі 16692,00 грн (а.с.17,62).

Відповідно до відмітки відділу документального забезпечення ГУ НП в Луганській області на листі ВПВР УДВС ГТУЮ у Луганській області від 17.07.2019 № 4658 постанову про стягнення виконавчого збору отримано позивачем 08.08.2019 за вх.№ 8872 (а.с.16).

Отже строк звернення до суду з позовом від 16.08.2019 позивачем не пропущено.

Станом на 13.08.2019 виконавче провадження № 58950076 завершено, у зв`язку з повним виконанням рішення (а.с.19-21).

Сторонами визнається та обставина, що 26 квітня 2019 року позивач звернтався до відповідача з клопотанням від 25.04.2019 № 427/111/28-2019 про закриття виконавчого провадження № 58950076 та повернення виконавчого листа № 360/3510/18 у зв`язку з помилкою у виконавчому листі, на підставі якого відкрито виконавче провадження, в назві боржника, оскільки в ньому зазначено «Головне управління Національної поліції у Луганській області», замість вірного «Головне управління Національної поліції в Луганській області» (а.с.59-60, 13).

Доказів розгляду цього клопотання відповідач не надав.

Однак, суд звертає увагу на ту обставину, що бездіяльність відповідача щодо розгляду цього клопотання не є предметом розгляду в цій справі, оскільки позивач таких вимог не заявляє.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги та заперечення учасників справи, суд керується такими вимогами чинного законодавства.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини другої статті 18 Закону № 1404-VIII).

Статтею 26 Закону № 1404-VIII визначено початок примусового виконання рішення, зокрема:

- виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини першої);

- виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону (частина п`ята);

- за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (частина шоста).

Статтею 27 Закону № 1404-VIII визначено засади справляння виконавчого збору, зокрема:

- виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України (частина перша);

- за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи (частина третя);

- державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) (частина четверта);

- виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (частина дев`ята).

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно з частиною третьою статті 40 Закону № 1404-VIII, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

З системного аналізу наведених правових норм суд дійшов висновку, що стягнення виконавчого збору відбувається безпосередньо в процесі примусового виконання рішення суду.

Виконавчий збір за своєю правовою природою не є санкцією, що застосовується за невиконання рішення суду, а є платою за вчинення дій, пов`язаних з примусовим виконанням виконавчого документу, що здійснюються органами державної виконавчої служби, тобто є державним збором (платою) за таку процедуру.

При цьому, стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання.

У свою чергу, початком примусового виконання у розумінні Закону № 1404-VІІІ є винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Судом встановлено, що державним виконавцем на виконання вимог частини 5 статті 26 Закону № 1404-VІІІ у постанові від 19 квітня 2019 року про відкриття виконавчого провадження зазначено про стягнення з боржника ГУ НП в Луганській області, виконавчого збору у розмірі 16692,00 грн.

На виконання вимог частини 4 статті 27 Закону № 1404-VІІІ одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження винесено окрему постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 16692,00 грн від 19.04.2019.

Як вже зазначалося раніше, відповідно до частини першої статті 40 Закону № 1404-VІІІ умовою для винесення постанови про стягнення виконавчого збору, серед іншого, є закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених, зокрема пунктом 9 статті 39 Закону № 1404-VІІІ, якщо виконавчий збір не стягнуто.

Отже, на підставі вимог ст. 43 Закону № 1404-VІІІ державний виконавець наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження виніс оскаржену постанову від 16.07.2019 про стягнення виконавчого збору, яка має бути виконана в порядку, встановленому цим Законом.

Доказів тих обставин, що на момент прийняття оскарженої постанови виконавчий збір з боржника вже було стягнуто на підставі постанови від 19.04.2019, позивач суду не надав, отже не довів факту порушення його прав прийняттям оскарженої постанови.

При цьому, суд вважає за необхідне зауважити, що винесення постанови про стягнення виконавчого збору у разі закінчення виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця, від виконання якого останній звільняється за наявності підстав, визначених статтею 27 Закону № 1404-VІІІ, перелік яких є вичерпним.

Суд зазначає, що у спірних правовідносинах такі підстави відсутні.

Щодо посилань позивача на невірне зазначення в постанові від 19 квітня 2019 року про відкриття виконавчого провадження №58950076 найменування боржника, суд зазначає, що правомірність зазначеної постанови не є предметом розгляду в цій справі. Більш того, боржник своїм правом на оскарження цієї постанови, отриманої ним 22.04.2019, у встановленому чинним законодавством порядку не скористався. Зазначена помилка в назві позивача була відома йому як стороні у справі № 360/3510/18, однак він не звертався до суду про виправлення вказаної описки в його назві. Крім того, така помилка не заважала позивачу здійснити фактичне виконання рішення суду, отже це могло бути зроблено позивачем і в добровільному порядку до прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем.

Аналізуючи вимоги законодавства та встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку про те, що державний виконавець, приймаючи постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 16692,00 грн від 16.07.2019, діяв у відповідності з вимогами Закону № 1404-VIII, а оскаржувана постанова відповідає критеріям правомірності, встановленим частиною другою статті 2 КАС України.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що несвоєчасність внесення до реєстру оскарженої постанови державним виконавцем за відомостями витягу з цього реєстру (а.с.20-22), не може бути підставою для скасування правильного за змістом рішення державного виконавця, що прийняте на підставі вимог чинного законодавства.

Таким чином, заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, у зв`язку з чим в задоволенні позову суд відмовляє.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до вимог статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління Національної поліції в Луганській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.С. Шембелян