Справа № 1.380.2019.001623
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2019-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/8586/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів :

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Довгої О.І., Матковської З.М.,

при секретарі судового засідання: Марцинковській О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 липня 2019 року (суддя- Костецький Н.В., ухвалене в м. Львові, повний текст складено 16.07.2019р.) у справі № 1.380.2019.001623 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Львівської митниці ДФС, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості №UA209000/2019/000068/2 від 22.01.2019 року.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09 липня 2019 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, його оскаржив відповідач з підстав неповного з`ясування обставини, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зокрема зазначає, що позивачем не підтверджено одну з складових митної вартості- ціну товару, оскільки не було подано митному органу документів які підтверджують оплату за товар. Зазначає, що митниця не могла визначити вартість на базі цін встановлених експортером у зв`язку з відсутністю їх документального підтвердження, тому вартість визначалась на базі загального рівня цін на подібний товар. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримав, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове про відмову в позові.

В судовому засіданні представник позивача вимоги апеляційної скарги заперечив просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як видно з матеріалів справи, а саме з договору купівлі-продажу вживаного транспортного засобу від 08.12.2018 року ОСОБА_1 придбав за 4400 євро у ОСОБА_2 Фольксваген Пассат, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , пробіг на день придбання 264400 км.

В подальшому з метою митного оформлення декларантом подано до Львівської митниці ДФС України митну декларацію від 21.01.2019 № UA209190/2019/005510, договір купівлі-продажу від 08.12.2018, відповідно до якого вартість транспортного засобу складає 4400 євро, експортну декларацію 18PL301010E1022270 від 29.12.2018, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № 209060/2018/73885, додатковий аркуш до акту про проведення митного огляду товарів № 209060/2018/73885, висновок № 1 від 02.01.2019 про діагностику транспортного засобу.

Проте 17.01.2019 Львівська митниця ДФС скерувала декларанту вимогу про те, що відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України від 13.03.2012 р № 4495-VI необхідне подання додаткових документів, для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, експортна декларація країни відправлення. Підстава скерування вказаної вимоги: подані декларантом документи для підтвердження заявленої митної вартості не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. ОСОБА_1 додаткових документів митному органу не подав.

Відтак, за результатами розгляду поданої декларації 22.01.2019 року Львівською митницею ДФС прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209190/2019/005510 та рішення про коригування митної вартості товару №UA209000/2019/000068/2.

Водночас, не погоджуючись з рішенням Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості ОСОБА_1 звернувся в суд з даним позовом.

Скасовуючи рішення митниці, суд першої інстанції зробив висновок, що рішення про коригування митної вартості товарів є необґрунтованим, при цьому сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на припущеннях та жодним чином не обґрунтовані та не підтверджені.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 248 Митного кодексу України (далі - МК України) митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

При цьому, згідно з ч. 3 ст. 318 МК України митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Згідно з ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Статтею 254 МК України передбачено, що документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів і зборів українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Органи доходів і зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Згідно зі ст. ст. 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті,- це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно з ч. 1 ст. 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 1, 2 ст. 52 МК України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1)заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2)подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3)нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено,- банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності -інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування,- страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Згідно з ч. 1 ст. 368 МК України для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.

Частиною 3 ст. 53 МК України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1)договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2)рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3)рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4)виписку з бухгалтерської документації; 5)ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6)каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7)копію митної декларації країни відправлення; 8)висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Проаналізувавши зміст наведених вище норм МК України, колегія суддів зазначає, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. При цьому, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.

З матеріалів справи видно, що декларантом із митною декларацією надано відповідачу ряд документів для підтвердження митної вартості товару, а саме: договір купівлі-продажу від 08.12.2018, відповідно до якого вартість транспортного засобу складає 4400 євро, експортну декларацію 18PL301010E1022270 від 29.12.2018, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № 209060/2018/73885, додатковий аркуш до акту про проведення митного огляду товарів № 209060/2018/73885, висновок № 1 від 02.01.2019 про діагностику транспортного засобу. Проте Львівською митницею ДФС скеровано вимогу щодо необхідності подання ОСОБА_1 додаткових документів для підтвердження вартості товару.

Як вірно заначено судом першої інстанції, в силу ч. 1 ст. 5 5МК України митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою обставиною, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Як вже зазначалось вище, 22.01.2019 відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товару № UA209000/2019/000068/2, відповідно до якого визначено вартість імпортованого автомобіля 8050 євро за 6 (резервним) методом митної вартості.

З даного рішення про коригування митної вартості вказаного авто вбачається, що відповідно до Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні митного контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом від 11.09.15№689 та постанови КМУ №1077 від 12.12.2018 у митного органу виникли сумніви у правильності визначення митної вартості декларантом, оскільки заявлена митна вартість товару не підтверджена документально і не відповідає інформації по вартості даного транспортного засобу, яка згенерована АСАУР ДФС та складає 8050 євро. ОСОБА_3 відсутній у реєстрі оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності ФДМУП та реєстрі атестованих судових експертів Мін`юсту України. Проведено консультації з декларантом згідно ст. 57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (стаття 60 МКУ) з причин відсутності в органу доходів і зборів та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст. 62 МКУ) та методу 2г (стаття 63 МКУ) з причин відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в органу доходів і зборів. Митну вартість визначено за резервним методом. Виходячи із вищезазначеного, митна вартість товару становитиме 8050 євро. Джерелом інформації для визначення митної вартості використано середню ціну, за яку транспортний засіб визначеної марки, моделі, комплектації пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції, визначену за результатами спрацювання АСАУР.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з судом першої інстанції, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювалися цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками. (позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 19.02.2019 в справі №805/2713/16-а).

Як вірно заначено судом першої інстанції, що у даному випадку у відповідача були в наявності всі документи для визначення митної вартості за ціною договору щодо транспортного засобу, який імпортується, та не встановлено жодних інших обставин, визначених положеннями частиною 1 статті 58 Митного кодексу України, які б перешкоджали визначенню митної вартості імпортованих товарів за ціною договору купівлі-продажу від 08.12.2018, оскільки подані документи містили всі числові дані, необхідні для визначення вартості, зазначеної в митній декларації.

Також судом першої інстанції вірно взято до уваги акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № 209060/2018/73885 та додатковий аркуш до акту про проведення митного огляду товарів № 209060/2018/73885, висновок № 1 від 02.01.2019 про діагностику транспортного засобу, з яких вбачається, що транспортний засіб містить пошкодження, що впливає на митну вартість товару.

Згідно з ст. 55 МК України приймаючи рішення про коригування митної вартості імпортованого позивачем товару за резервним методом, митний орган не вказав, яким чином митна вартість товару була визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, та не наведено жодних розрахунків, за якими митним органом було визначено таку вартість товару.

Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення про коригування митної вартості товарів є необґрунтованим, а сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на припущеннях та жодним чином не підтверджені, а подані документи ОСОБА_1 не мали розбіжностей, ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні та достовірні дані, що піддавалися обчисленню і підтверджували усі складові митної вартості імпортованого товару, як наслідок, рішення про коригування митної вартості №UA209000/2019/000068/2 від 22.01.2019 року є протиправним та вірно скасовано судом першої інстанції.

Отже, доводи апелянта є безпідставними та не спростовують відповідних висновків суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів апеляційного суду вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 308, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 липня 2019 року у справі № 1.380.2019. 001623 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді О. І. Довга
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 28.10.2019