Справа № 640/12404/19
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2019-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 жовтня 2019 року № 640/12404/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого Бояринцевої М.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Першого заступника начальника Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві Задерейко Ірини Сергіївни до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся Перший заступник начальника Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві Задерейко Ірина Сергіївна (далі - позивач) з позовом до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі - відповідач) та просить суд:

- визнати протиправними дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ліщинського О.В. щодо відкриття виконавчого провадження з порушенням підвідомчості;

- скасувати постанову державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ліщинського О.В. від 10.06.2019 року про відкриття виконавчого провадження №59072379 по ухвалі суду у справі №761/29883/18 від 18.03.2019 року про стягнення боргу в сумі 528, 60 грн., як таку, що була винесена з порушення норм законодавства України.

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначає, що постанова державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ліщинського О.В. від 10.06.2019 року про відкриття виконавчого провадження №59072379 внесена з порушенням Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5.

Відповідачем відзиву на позовну заяву не подано, клопотань та заяв до суду не надходило.

Справа вирішується на підставі наявних в ній документів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.03.2019 року у справі №761/29883/18 застосовано до виконуючого обов`язки начальника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві Задерейко Ірини Сергіївни (ідентифікаційний номер - невідомий, службова адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно - Кудрявська, 16 ) заходи процесуального примусу у вигляді стягнення штрафу у розмірі 0,3 прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 528 (п`ятсот двадцять вісім) гривень 60 коп. в дохід Державного бюджету України.

Стягувачем у виконавчому провадженні, відкритому на підставі даної ухвали є Державна судова адміністрація (код ЄДРПОУ - 26255795, адреса: 01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5), боржником - виконуючий обов`язки начальника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві Задерейко Ірина Сергіївна (ідентифікаційний номер - невідомий, службова адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно -Кудрявська , 16 ).

За наслідком апеляційного оскарження, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2019 року у справі №761/29883/18 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.03.2019 року повернуто особі, яка її подала.

Надалі, державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ліщинським О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 10.06.2019 року ВП №59072379 (далі - оскаржувана та/або спірна постанова).

Вирішуючи спір по суті суд керується чинним законодавством, що діло на час виникнення спірних правовідносин та звертає увагу на наступне.

Згідно частини 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VIII).

Згідно статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

В свою чергу, частиною 1 статті 4 Закону №1404-VIII визначено, що у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Приписами частини 4 статті 4 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Так, позивач у позовній заяві вказує, що виконавчий документ, на виконання якого винесено оскаржувану постанову, пред`явлено не за підвідомчістю, а тому відповідач мав би винести постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі пункту 10 частини 4 статті 4 Закону №1404-VIII.

Суд, оцінюючи вказані твердження Першого заступнику начальника Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві Задерейко Ірини Сергіївни, вважає за потрібне вказати наступне.

Так, підставами для повернення виконавчого документу стягувачу, в розрізі приписів підставі пункту 10 частини 4 статті 4 Закону №1404-VIII є:

а) пред`явлення виконавчого документу не за місцем виконання;

б) пред`явлення виконавчого документу не за підвідомчістю.

Зазначені підстави є самостійними елементами, за наявності яких виникають правові наслідки у вигляді повернення виконавчого документу стягувачу.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону №1404-VIII виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Аналіз наведеної правової норми дає суду підстави стверджувати, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем, зокрема, за місцем роботи боржника. При цьому, право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Так, боржник за виконавчим провадженням є виконуючий обов`язки начальника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві Задерейко Ірина Сергіївна (ідентифікаційний номер - невідомий, службова адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16).

З огляду на вказане, виконавчий документ пред`явлений за місцем виконання.

Між тим, наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень, яка розроблена відповідно до Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон), інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню (далі - Інструкція №512/5).

Відповідно до пункту 3 розділу I Інструкції №512/5 органами державної виконавчої служби є:

Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень;

управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - управління державної виконавчої служби), до складу яких входять відділи примусового виконання рішень;

районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних територіальних управлінь юстиції (далі - відділи державної виконавчої служби).

Згідно пункту 4 розділу I Інструкції №512/5 відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими:

боржниками є Апарат Верховної Ради України, Адміністрація Президента України, Кабінет Міністрів України, центральні органи виконавчої влади, Конституційний Суд України, Верховний Суд України, вищі спеціалізовані суди, апеляційні суди, Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, Національне антикорупційне бюро України, Вища рада юстиції, Національний банк України, Рахункова палата, Управління справами Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська і Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації та їх структурні підрозділи, інші органи державної влади та їх посадові особи;

сума зобов`язання становить п`ятдесят та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

В той же час, Відділу примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі підвідомчі рішення, за якими:

боржниками є територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, місцеві прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи;

сума зобов`язання становить від двадцяти п`яти до п`ятдесяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Поряд з цим, статтею 25 Закону №1404-VIII встановлено особливості підвідомчості виконавчих проваджень органам державної виконавчої служби та утворення виконавчих груп.

Аналізуючи приписи пункту 4 розділу I Інструкції №512/5 суд приходить до висновку, що Відділу примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі підвідомчі рішення, за якими боржниками є територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх посадові особи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 року №280 затверджено Положення про Пенсійний фонд України, згідно пункту 1 якого Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

В той же час, пунктом 1 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року №28-2, визначено, що Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головне управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Фонд).

Головні управління Фонду підпорядковуються Фонду та разом з управліннями Фонду в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаними управліннями (далі - управління Фонду) утворюють систему територіальних органів Фонду.

З вказаного слідує, що Головне управління Пенсійного фонду в м. Києві є територіальним органом центрального органу виконавчої влади.

Таким чином, позивач, як Перший заступник начальника Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, є посадовою особою територіального органу центрального органу виконавчої влади.

Звідси слідує, що виконавчий документ, боржником якого визначено посадову особу територіального органу центрального органу виконавчої влади підвідомчій Відділу примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Приймаючи до уваги те, що боржником у виконавчому провадженні, відкритому на підставі ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.03.2019 року у справі №761/29883/18 є виконуючий обов`язки начальника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві Задерейко Ірина Сергіївна , яка, в свою чергу є посадовою особою територіального органу центрального органу виконавчої влади, суд приходить до висновку про порушення відповідачем в ході винесення постанови правил підвідомчості.

За таких обставин, суд погоджується з доводами позивача про наявність обставини передбачених пунктом 10 частини 4 статті 4 Закону №1404-VIII для повернення виконавчого документу стягувачу, з огляду на його пред`явлення не за підвідомчістю.

Наведене в своїй сукупності свідчить про обґрунтованість позовних вимог Першого заступника начальника Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві Задерейко Ірини Сергіївни про визнання протиправними дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ліщинського О.В. щодо відкриття виконавчого провадження з порушенням підвідомчості.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на те, що в ході розгляду справи судом встановлено, що відповідачем при винесення спірної постанови порушено правила підвідомчості суд вважає, що оскаржувана постанова не відповідає критеріям, які встановлені частиною 2 статті 2 КАС України, а відтак підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 2 статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Частиною 1 статті 143 КАС України встановлено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Приймаючи до уваги те, що адміністративний позов підлягає до задоволення, то судові витрати слід присудити на користь позивача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 72, 73, 77, 139, 143, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Першого заступника начальника Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві Задерейко Ірина Сергіївна (місце роботи: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, б. 16, ідентифікаційний номер - відомості відсутні) до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, б. 16, ) задовольнити.

2. Визнати протиправними дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ліщинського О.В. щодо відкриття виконавчого провадження ВП №59072379 з порушенням підвідомчості.

3. Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ліщинського О.В. від 10.06.2019 року про відкриття виконавчого провадження №59072379.

4. Судові витрати в розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. присудити на користь Головного управління Пенсійного фонду в місті Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, б. 16, ) за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, б. 16, ).

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя М.А. Бояринцева