Справа № 160/8698/19
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2019-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 жовтня 2019 року Справа № 160/8698/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, щодо відмови у призначені ОСОБА_1 пенсії, відповідно до пункту 8 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне страхування", викладеної в листі №222/03.22-19 від 28.08.2019 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу період роботи з 26.12.1985 року по 30.09.2000 рік водієм міського пасажирського транспорту та призначити пенсію на пільгових умовах за вислугу років з моменту настання права на пенсію, як водію міського пасажирського транспорту, з часу звернення з відповідною заявою за призначенням пенсії, тобто, з 20 серпня 2019 року, відповідно до пупку 8 частини 2 статті 114 закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
20 серпня 2019 року позивач звернувся до відділу з питань призначення та перерахунків пенсій №14 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п.8 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Однак, листом від 28.08.2019 року за №222/03.22-19 відповідач відмовив в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з тих підстав, що відсутня будь - яка інформація про зайнятість повний робочий день в певному виробництві, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці або в технологічному процесі (накази про закріплення водіїв за міськими маршрутами, табелі обліку робочого часу, подорожні листи), які можуть підтвердити роботу позивача в якості водія міського пасажирського транспорту. Документи про атестацію робочих місць на зберігання не надходили.
З вказаним рішенням позивач не погоджується, оскільки характер його роботи, як працівника, дає право на пільгову пенсію згідно чинного законодавства України.
Крім того, позивач зазначив, що робота водія автобуса, зайнятого пасажирськими перевезеннями, у розумінні постанови КМУ №442, не належить до категорії із шкідливими і важкими умовами праці, у зв`язку з чим, проведення атестації робочих місць за умовами праці на відповідних робочих місцях не вимагається.
13.09.2019 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами на 15.10.2019 року.
На виконання вимог ухвали суду 08.10.2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти позову та вказав, що для зарахування періоду роботи ОСОБА_1 з 26.12.1985 року по 30.09.2000 року до пільгового стажу, відсутні документи (накази про закріплення водіїв за міськими маршрутами, табелі обліку робочого часу, подорожні листи), які можуть підтвердити роботу водія міського пасажирського транспорту.
Документи (накази про закріплення водіїв за міськими маршрутами, табелі обліку робочого часу, подорожні листи), які можуть підтвердити роботу водія міського пасажирського транспорту, відсутні.
Відповідно до наданих документів для призначення пільгової пенсії станом на 31.07.2019 року страховий стаж позивача складає: 35 років 3 місяці 11 днів.
За таких обставин, відповідач вважає, що для зарахування позивачу періоду роботи з 26.12.2985 року по 30.09.2000 рік до пільгового стажу згідно пункту 8 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" немає законних підстав.
Ухвалою суду від 18.10.2019 року у задоволенні даного клопотання відмовлено у повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи не значної складності.
Згідно з ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти дніві з дня відкриття провадження у справі.
За приписами ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст. 258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд зазначає наступне.
З 01.07.1994 року позивачу присвоєно кваліфікацію водія 2 класу (наказ від 30.06.1994 року № 125к).
З 01.04.1995 року присвоєно кваліфікацію водія 1 класу (наказ від 29.03.1995 року № 61п).
Інші документи, які б свідчили про трудову діяльність позивача, до архівних установ не передавалися.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно з п.8 ч.2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №№1058-IV), правом на пенсійне забезпечення користуються водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв: чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи 30 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців.
Нормами ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що позивач працював на посаді водія міського пасажирського транспорту, натомість, доказів протилежного відповідачем до суду не надано.
Стосовно доводів відповідача про ненадання інформації щодо атестації робочого місця позивача суд зазначає наступне.
Відповідно до п. "з" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05.11.1991 року, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців.
Згідно із п.2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110, до трудової книжки вносяться відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення, про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіхи в роботі та інші заохочення, відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
Отже, зазначеним нормативно-правовим актом не встановлено вимогу щодо запису до трудової книжки особливого характеру роботи працівника.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.09.1993 року №637, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, згідно якої у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючи довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Згідно з пунктом 2 Порядку, підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993року "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" (далі - Порядок 637), у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Отже, пунктом 20 Порядку 637 встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію за віком на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємства.
Відповідно до вимог пункту 18 Постанови ПФУ №22-1 від 25.11.2005 року "Про затвердження порядку подання та оформлення документів для призначення ( перерахунку) пенсій", за відсутності документів про наявний стаж роботи і не можливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
Більш того, твердження відповідача про відсутність подорожніх листів, які б підтвердили зайнятість позивача повний робочий день на посаді водія міського пасажирського транспорту, суд не може прийняти до уваги, оскільки подорожні листи, накази та інше не є документами суворої звітності та зберігаються не тривалий час.
Матеріалами справи підтверджується, що архівним відділом Павлоградської міської ради видано довідки про заробітну плату позивача від 20.08 2019 року №А-620, №А-621, №А-622 за період з 1985 року по 2000 рік.
З урахуванням вище викладеного, суд дійшов висновку, що у вказаний період часу позивач працював водієм автобусів, зайнятих пасажирськими перевезеннями у межах міста Павлограда з повним робочим днем, тобто, на посаді, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 ст.9 КАС України, встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з приписами статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На підставі викладеного, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судові витрати з оплати судового збору у розмірі 768,40грн. відповідно до квитанції від 09.09.2019 р. №1.
Керуючись ст.ст.9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, щодо відмови у призначені ОСОБА_1 , пенсії відповідно до пункту 8 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне страхування".
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу період роботи з 26.12.1985 року по 30.09.2000 рік водієм міського пасажирського транспорту та призначити пенсію на пільгових умовах за вислугу років з моменту настання права на пенсію, як водію міського пасажирського транспорту з 20 серпня 2019 року.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна