Справа № 1240/2822/18
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 року справа №1240/2822/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: судді-доповідача Ястребової Л.В., суддів Компанієць І.Д., Казначеєва Е.Г., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного підприємства «Айленд» на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2019 р. у справі № 1240/2822/18 (головуючий І інстанції Чернявська Т.І., складено в повному обсязі 11 березня 2019 року в м. Сєвєродонецьк Луганської області) за позовом Приватного підприємства «Айленд» до Державної податкової інспекції у м.Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області про визнання нечинною та скасування податкової вимоги від 08 серпня 2016 року № 386-17 в частині, -

УСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Айленд» (далі - позивач, апелянт) звернулось до Донецького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м.Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області (далі відповідач) в якому з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 22 грудня 2018 року просить визнати нечинною та скасувати податкову вимогу форми «Ю» від 08 серпня 2016 року № 386-18 в частині пені з орендної плати з юридичних осіб (код бюджетної класифікації 18010600) в розмірі 95087,79 грн. (а.с. 45-46, 102).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 16 лютого 2018 року ним отримано оскаржувану податкову вимогу. У строки, встановлені законом, позивач подав до контролюючого органу податкову декларацію з орендної плати за земельні ділянки комунальної власності за 2013 рік, якою самостійно узгодив податкові зобов`язання в сумі 28885,20 за рік (2407,10 грн. щомісячно) та сплачував кошти за цими зобов`язаннями в період січень-квітень в сумі 9628,40 грн. Уточнюючою податковою декларацією від 18 червня 2013 року позивач самостійно узгодив податкові зобов`язання на 2013 рік. Вказані узгоджені податкові зобов`язання позивач не погасив, тому станом на 29 червня 2013 року за позивачем утворився податковий борг в сумі 362970,57 грн., про що контролюючим органом складено та надіслано позивачу податкову вимогу від 01 липня 2013 року № 76-19. Вказана податкова вимога була предметом розгляду у адміністративній справі №812/6796/13-а, яка перебувала в провадженні Луганського окружного адміністративного суду.

Даних про те, що станом на 08 серпня 2016 року податковий борг приватного підприємства «Айленд» з орендної плати за землю в сумі 362970,00 грн., який виник 19 червня 2013 року і наявність якого слугувала підставою для формування податкової вимоги від 01 липня 2013 року № 76-19, був погашений у позивача не має.

З посиланням на пункт 59.5 статті 59 Податкового кодексу України позивач зазначає, що з огляду на презумпцію неправомірності дій та рішень органів владних повноважень, задля доведення правомірності формування та надсилання позивачу оскаржуваної податкової вимоги, податковий орган має довести, що податковий борг приватного підприємства «Айленд» за податковою вимогою від 01 липня 2013 року № 76-19 є повністю погашеним.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що аргументи сторін не були проаналізовані, не з`ясовані обставини справи та просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що аргументи відповідача про відкликання податкової вимоги №76-19 від 01.07.2013 року 30.08.2013 року є безпідставними, так як між 01.07.2013 по 30.08.2013 не сталося події, з якою норми п.60.1 ПКУ зв`язують визначення податкової вимоги відкликаною. Наголошує на тому, що суд першої інстанції мав обов`язок перевірити обґрунтованість податкової вимоги та вважає відсутність боргу станом на 30.08.2013р. у особовому рахунку позивача зроблено штучно відповідачем в результаті його маніпуляцій з інтегрованою карткою (а.с. 218-220).

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, позивач - Приватне підприємство «Айленд», код ЄДРПОУ - 32418971, місцезнаходження: 93412, Луганська область, м.Сєвєродонецьк, шосе Будівельників, буд. 23 Б.

Відповідно витягу з реєстраційних та облікових даних платника податків та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 21 вересня 2018 року за № підприємство зареєстроване юридичною особою, на час виникнення спірних правовідносин перебувало на обліку у державній податковій інспекції у м.Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області як платник окремих податків за неосновним місцем обліку (а.с. 31-34, 72-73).

01 липня 2013 року Державною податковою інспекцією у м. Сєвєродонецьку Луганської області винесено податкову вимогу форми «Ю» № 76-19 з повідомленням, що станом на 29 червня 2013 року сума податкового боргу платника податків Приватного підприємства «Айленд» за узгодженими грошовими зобов`язаннями становить 362970,57 грн., у тому числі: податковий борг з орендної плати з юридичних осіб в сумі 362970,57 грн., з яких основний платіж 351914,84 грн., штрафні (фінансові) санкції (штрафи) 0,00 грн., пеня 11055,73 грн. (а.с. 74).

Позивач оскаржив в судовому порядку податкову вимогу державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Луганської області форми «Ю» від 01 липня 2013 року № 76-19.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2015 року у справі № 812/6796/13-а у задоволенні позову приватного підприємства «Айленд» до державної податкової інспекції у м.Сєвєродонецьку Головного управління Міндоходів у Луганській області про визнання недійсною та скасування податкової вимоги від 01 липня 2013 року № 76-19 відмовлено (а.с. 97-99).

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2015 року апеляційну скаргу приватного підприємства «Айленд» на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2015 року у справі № 812/6796/13-а повернуто останньому (а.с. 64-65).

Постанова Харківського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2015 року у справі № 812/6796/13-а набрала законної сили 03 серпня 2015 року (а.с. 159).

Відповідно до витягу з інтегрованої картки платника податків приватного підприємства «Айленд» за видом платежу 18010600 (орендна плата з юридичних осіб) податковий борг у позивача внаслідок сплати позивачем 25 липня 2013 року 7000,00 грн. та 27 серпня 2013 року 7000,00 грн., а також коригування контролюючим органом даних в інтегрованій картці з посиланням на рішення суду про розстрочення (відстрочення) податкового боргу, станом на 30 серпня 2013 року відсутній (а.с. 85-89).

08 серпня 2016 року ДПІ у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області винесено податкову вимогу форми «Ю» № 386-17 з повідомленням, що станом на 07 серпня 2016 року сума податкового боргу платника податків приватного підприємства «Айленд» за узгодженими грошовими зобов`язаннями становить 398927,24 грн., у тому числі: податковий борг з орендної плати з юридичних осіб в сумі 337924,29 грн., з яких основний платіж 233140,88 грн., штрафні (фінансові) санкції (штрафи) 0,00 грн., пеня 104783,41 грн.; податковий борг з податку на прибуток в сумі 61002,85 грн., з яких основний платіж 44303,62 грн., штрафні (фінансові) санкції (штрафи) 0,00 грн., пеня 121482,74 грн. (арк. спр. 47).

Відповідно до витягу з інтегрованої картки платника податків приватного підприємства «Айленд» за видом платежу 18010600 (орендна плата з юридичних осіб) податковий борг у позивача станом на 31 січня 2016 року складав 337924,29 грн., з яких основний платіж 233140,88 грн., штрафні (фінансові) санкції (штрафи) 0,00 грн., пеня 104783,41 грн., і до 27 липня 2017 року не змінювався (а.с. 93 зв.).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 03 січня 2018 року у справі № 812/43/17, яке залишено без змін постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2018 року, позов Головного управління ДФС у Луганській області до приватного підприємства «Айленд» про стягнення коштів за податковим боргом задоволено частково: стягнуто з приватного підприємства «Айленд» кошти з рахунків у банках, обслуговуючих платника податків у погашення податкового боргу з податку на прибуток у розмірі 10824,85 грн., з яких 903,00 грн. основного платежу, 9921,85 грн. пені та орендної плати з юридичних осіб в сумі 85934,08 грн., що складається з пені; в решті вимог відмовлено (а.с. 160-162, 163-165).

З рішення суду вбачається, що стягнута пеня з орендної плати з юридичних осіб в сумі 85934,08 грн. у 2015 році нарахована податковим органом у зв`язку з подачею платником податків уточнюючої декларації з плати за землю від 10 серпня 2015 року № .

Спірні правовідносини регулюються нормами Податкового кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України визначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Згідно з пунктом 59.3 статті 59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (пункт 59.4 статті 59 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Порядок направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків, затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України від 10 жовтня 2013 року № 576 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31 жовтня 2013 року за № 1840/24372 (далі Порядок №576).

Відповідно до пункту 3.1 Порядку № 576 податкові вимоги формуються автоматично на підставі даних інформаційної системи органів доходів і зборів.

Як встановлено матеріалами справи, станом на 07 серпня 2016 року податковий борг ПП «Айленд» в інтегрованій картці платника податків за видом платежу 18010600 (орендна плата з юридичних осіб) складав 337924,29 грн., з яких основний платіж 233140,88 грн., штрафні (фінансові) санкції (штрафи) 0,00 грн., пеня 104783,41 грн.

Отже, розмір пені з орендної плати з юридичних осіб в сумі 104783,41 грн., відповідно вимозі від 08 серпня 2016 року № 386-17, відповідає даним інформаційної системи органів доходів і зборів, на підставі якої автоматично сформована зазначена податкова вимога та відповідно є законною.

Щодо доводу апелянта, що відкликання податкової вимоги №76-19 від 01.07.2013 року 30.08.2013 року є безпідставними, так як між 01.07.2013 по 30.08.2013 не сталося події, з якою норми п.60.1 ПКУ зв`язують визначення податкової вимоги, суд зазначає наступне.

Податкова вимога є дійсною протягом усього терміну безперервного існування податкового боргу платника податків з моменту його утворення до моменту, зокрема, повного погашення податкового боргу платником за всіма видами податків і зборів. При цьому податковим законодавством не передбачено необхідності повторного направлення платнику податків податкової вимоги у разі зміни (крім зменшення до нуля) суми його податкового боргу.

Відповідно до підпункту 60.1.1 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України податкова вимога вважається відкликаною, якщо сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення.

Згідно з пунктом 60.2 статті 60 Податкового кодексу України в такому випадку податкова вимога вважається відкликаною у день, протягом якого відбулося погашення суми податкового боргу в повному обсязі.

У зв`язку з коригуванням контролюючим органом даних в інтегрованій картці та частковою сплатою боргу позивачем (7000,00 грн. - 25 липня 2013 року, 7000,00 грн. 27 серпня 2013 року) станом на 30 серпня 2013 року позивач податкового боргу з орендної плати з юридичних осіб не мав.

Таким чином, податкова вимога від 01 липня 2013 року № 76-19, що була направлена контролюючим органом позивачу, вважається відкликаною 30 серпня 2013 року в силу закону. У зв`язку з цим, вчинення додатково будь-яких дій по відкликанню такої вимоги контролюючим органом чи визнання вимоги відкликаною у судовому порядку не вимагається.

Щодо доводу апелянта, що суд першої інстанції мав обов`язок перевірити обґрунтованість податкової вимоги щодо відсутності боргу станом на 30.08.2013р., який зроблено штучно відповідачем, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки предметом позову даної справи є визнання нечинною та скасування податкової вимоги форми «Ю» від 08 серпня 2016 року № 386-18 в частині пені з орендної плати з юридичних осіб.

Тобто, позивач не оскаржує дії контролюючого органу щодо нарахування пені із зобов`язанням останнього скасувати таке нарахування та внести зміни до інтегрованої картки платника податку шляхом виключення з неї неправомірно нарахованої пені.

Отже, суд першої інстанції вірно зазначив, що податкова вимога від 01 липня 2013 року № 76-19, що була направлена контролюючим органом позивачу, вважається відкликаною 30 серпня 2013 року в силу закону, а відповідно податкова вимога від 08 серпня 2016 року № 386-17 в частині повідомлення, що станом на 07 серпня 2016 року Приватне підприємство «Айленд» має податковий борг з орендної плати з юридичних осіб за пенею в сумі 104783,41 грн., є законною.

Статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду без змін.

Керуючись статями 308, 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Айленд» на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2019 р. у справі № 1240/2822/18 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2019 р. у справі № 1240/2822/18 - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 29 жовтня 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку передбаченому ст.328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді І.Д. Компанієць

Е.Г. Казначеєв