Справа № 620/257/19
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2019-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/257/19 Суддя (судді) першої інстанції: Бородавкіна С.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Парінова А.Б,

Беспалова О.О.,

за участю

секретаря судового засідання Кузьміної Ю.О.,

представника позивача ОСОБА_1.,

представника відповідача Полегешко Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 червня 2019 року (повний текст рішення виготовлено 12.06.2019, суддя Бородавкіна С.В.) у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Чернігівській області, третя особа: публічне акціонерне товариство "ОТП-Банк" про визнання протиправними та скасування податкових рішень, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Чернігівській області, третя особа: публічне акціонерне товариство "ОТП-Банк", в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить визнати протиправними та скасувати:

- вимогу Головного управління ДФС у Чернігівській області від 15.11.2018 №4435-53;

- податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Чернігівській області від 08.10.2018 №5, №5 та №5.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 червня 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неправильне та неповне дослідження судом обставин справи, просить скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 червня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі позивач вказує, що під додатковим благом, в контексті положень статті 164 ПК України, закон розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу проценти, прощені (анульовані) кредитором та суму прощеної (анульованої) кредитором курсової різниці. Однак, суд першої інстанції, вирішуючи дану справу не надав правого значення бази оподаткування, з якої відповідач здійснив нарахування позивача податку з доходів фізичних осіб за 2016 рік. З метою правильного вирішення справи суд першої інстанції мав перевірити правильність розрахунку контролюючим органом грошового зобов`язання позивача з податку з доходів фізичних осіб. У зв`язку з цим суд мав витребувати і дослідити докази, що містять інформацію про те: чи мав позивач суму основного боргу за кредитом перед банком, із неї яка сума основного боргу перед банком не була погашена позивачем станом на 01.01.2014; чи прощення даної суми здійснилося після 01 січня 2015 року; яка сума основного боргу анульована (прощена) банком, із неї яка сума анульованого (прощеного) основного боргу, що не була погашена позивачем станом на 01 січня 2014 року; еквівалент анульованої (прощеної) у доларах США суми основного боргу у гривнях на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню за офіційним курсом Національного банку України, із неї: еквівалент анульованої (прощеної) у доларах США суми основного боргу у гривнях, що не була погашена позивачем станом на 01 січня 2014 року, на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та еквівалент анульованої (прощеної) у доларах США суми основного боргу у гривнях, що не була погашена позивачем станом на 01 січня 2014 року; різниця між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року.

25.09.2019 до суду апеляційної інстанції від Головного управління ДФС у Чернігівській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач просит апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду у справі від 06.06.2019 залишити без змін.

У відзиві відповідач вказує, що Головне управління ДФС у Чернігівській області листом від 15.12.2017 року за №7385/10/25-01-13-03-09 направило запит до АТ «ОТП Банк» щодо надання інформації та документального підтвердження стосовно відображення в Податковому розрахунку форми №1-ДФ по ОСОБА_2 , нарахованого та виплаченого доходу за ознакою « 126» (Додаткове благо). Банк на вказаний запит відповідача листом від 28.12.2017р. за № 03-05-19-6/4436 повідомив, що він підтверджує інформацію, надану у податковому розрахунку за формою 1-ДФ про дохід, отриманий платником податку як додаткове благо, і що на виконання вимог, встановлених пп. "д" пп. 165.1.55 п. 165.1 ст, 165 Кодексу, Банк повідомляв платників податку про обов`язок сплатити податки та збори з доходу з сум прошеного боргу шляхом укладення додаткового договору про прощення боргу.

Відповідач вказує, що Банком було здійснено прощення (анулювання) саме основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до п. 8 підрозділу 1 р. XX «Перехідних положень» ПК України, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом та включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу з урахуванням норм п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст.164 ПК України. Всіма доказами, що є в матеріалах справи підтверджується, що сума 1 544 365,68 грн. є сумою прощеного банком саме основного боргу (кредиту) позивача за кредитним договором.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, думку представника позивача та думку педстанаика відповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що 09.01.2007 між Публічним акціонерним товариством «ОТП-Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №ML-0AQ/001/2007.

26.04.2016 між позивачем та ПАТ «ОТП-Банк» укладено додатковий договір до вищевказаного Кредитного договору, відповідно до умов якого сторони домовились, що позичальник до 26.04.2016 зобов`язується погасити боргові зобов`язання в розмірі 20 000,00 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ на день укладення цього додаткового договору складає 506 778,42 грн. (а.с. 100, т.1).

Пунктом 2.1.2 Додаткового договору було встановлено, що за умови належного виконання позичальником умов Кредитного договору та цього Додаткового договору, сторони домовились, що банк, керуючись ст. 605 Цивільного кодексу України, здійснює анулювання (прощення) боргу в розмірі 61 824,96 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ на день укладення цього додаткового договору складає 1 566 577,78 грн., і позичальник буде вважатись таким, що погасив свої боргові зобов`язання перед банком в повному обсязі.

Після погашення ОСОБА_2 заборгованості у визначеному між сторонами розмірі, третьою особою було анульовано заборгованість за Кредитним договором (з урахуванням вимог Додаткового договору) у сумі 1 566 577,78 грн. (основна сума боргу - 1 544 365,68 грн., проценти - 22 212,10 грн.) (а.с. 99, т.1). Штрафні санкції не нараховувались. Вказана інформація відображена банком у податковій звітності.

При цьому, як вбачається зі змісту застереження до пункту 2.1.2 та пункту 3.6.1 Додаткового договору від 26.04.2016, позичальник стверджує, що банк проінформував його про необхідність сплати податків та зборів з суми прощеного боргу (в том числі у разі її зміни), у випадках, передбачених законодавством України. Також підписанням цього договору позичальник підтверджує, що банк повідомив його про необхідність відображення суми прощеного боргу у річній податковій декларації.

Згідно відомостей з Держаного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів, в період з 01.01.2016 по 31.12.2016, відповідно до податкового розрахунку форми №1-ДФ, поданого ПАТ «ОТП-Банк», ОСОБА_2 отримала дохід за ознакою « 126» (додаткове благо) у розмірі 1 544 365,68 грн. (а.с. 54, т.1).

15.12.2017 ГУ ДФС у Чернігівській області звернулось до ПАТ «ОТП-Банк» із листом за №7385/10/25-01-13-03-09, у якому з метою уникнення втрат місцевого бюджету просило надати пояснення та документальне підтвердження, у тому числі щодо ОСОБА_2 , про суми анульованого боргу по кредитному договору за 2016 рік (а.с. 55-56, т.1).

Листом від 28.12.2017 за №03-05-19-6/4436 ПАТ «ОТП Банк» повідомило, що запитувана щодо позивача інформація є банківською таємницею, однак підтвердило інформацію надану у податковому розрахунку за формою 1-ДФ про дохід, отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді основної суми боргу (кредиту), встановленого пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 167 Кодексу, та у вигляді процентів комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаних з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, та на виконання вимог, встановлених пп. «д» пп. 165.1.55 п. 165.1 ст. 165 Кодексу Банк, шляхом укладення додаткових договорів про прощення боргу повідомляв платників податку про обов`язок сплатити податки та збори з доходу сум прощеного боргу (а.с. 81-82, т.1).

На підставі ст.20, п.п.78.1.2 п.78.1 ст.78, ст.79 Податкового Кодексу України та наказу ГУДФС у Чернігівській області №1458 від 21.08.2018 про проведення документальної позапланової документальної невиїзної перевірки, посадовою особою контролюючого органу проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів ОСОБА_2 за період з 01.01.2016 по 31.12.2016.

Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_2 проінформовано письмовим повідомленням від 21.08.2018 №283/25-01-13-08-08, яке разом з копією наказу ГУ ДФС у Чернігівській області про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки №1485 від 21.08.2018 отримано позивачем 21.08.2019, що підтверджуєтеся підписом ОСОБА_2 у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 116, 117, т.1).

За результатами перевірки ГУДФС у Чернігівській області складено акт від 21.09.2018 №647/13/ (а.с. 12-15, т.1), у якому зафіксовано такі порушення ОСОБА_2 вимог податкового законодавства:

- пп. 49.18.4. п.49.18 ст.49, п. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України, у результаті чого встановлено неподання до Чернігівської ОДПІ ГУДФС у Чернігівській області (м.Чернігів) податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік;

- пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 та пп. 168.2.1 п. 168.2 ст. 168 Податкового кодексу України, а саме: ОСОБА_2 не включено суму доходів, отриманих за ознакою « 126» (додаткове благо), та не подано податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також не сплачено податок на доходи фізичних осіб. Всього за актом перевірки донараховано податку на доходи фізичних осіб - 277 985,82 грн.;

- пп. 1.1 п. 16-1 підрозділу 10 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено суму військового збору, що підлягає сплаті до бюджету за результатами 2016 року. Донараховано військового збору з доходу, нарахованого як додаткове благо - 23 165,49 грн.

У зв`язку з наведеним, ГУДФС у Чернігівській області 08.10.2018 винесено ОСОБА_2 . податкові повідомлення-рішення з розрахунками (а.с. 57-62, т.1), вручені позивачу 10.10.2018, що підтверджується підписом у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 63, т.1):

- №5, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 347 482,28 грн. (277 985,82 грн. - за основним платежем, 69 496,46 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями);

- №5, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на суму 28 956,86 грн. (23 165,49 грн. - за основним платежем, 5 791,37 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями);

- №5, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 170,00 грн.

У зв`язку з наявністю у ОСОБА_2 станом на 14.11.2018 податкового боргу в сумі 431 994,80 грн., ГУДФС у Чернігівській області винесено позивачу вимогу про сплату боргу від 15.11.2018 №4435-53 (а.с. 16, т.1).

Також 15.11.2018 заступником начальника ГУДФС у Чернігівській області прийнято рішення №315 про опис майна ОСОБА_2 у податкову заставу (а.с. 17, т.1).

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення та вимогу про сплату боргу протиправними, ОСОБА_2 звернулась до суду з відповідним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що сума основного боргу (кредиту) по кредитному договору у розмірі 1 544 365,68 грн., прощена ОСОБА_2 . ПАТ «ОТП-Банк», є доходом позивача (додатковим благом), який підлягає декларуванню, а тому позивач повинен був відобразити суму отриманого доходу у річній податковій декларації, у відповідності до абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення даного позову, виходячи з наступного.

Згідно з підпунктами 163.1.1 та 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до абзацу другого пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

За правилами підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України є вичерпним.

Так, відповідно до підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до оподатковуваного доходу включається дохід у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Згідно з підпунктом «б» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов`язання.

Водночас відносини, що виникають між банком та клієнтом з питань надання кредиту є цивільно-правовими відносинами, які регулюються актами цивільного законодавства України.

Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частиною першою статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі статтею 605 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує дохід платника податку. Водночас, у разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Таким чином, законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, комісії та/або штрафні санкції (пеню), прощені (анульовані) кредитором.

Вказана правова позиція неодноразово була зазначена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 24.10.2018 у справі №820/5376/16, від 14.11.2018 у справі №826/14782/15, від 21.11.2018 у справі №813/279/16, від 23.05.2019 у справі №826/17095/16.

При цьому, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 08.05.2018 (справа №802/692/16-а), визначальною ознакою доходу платника податку, як об`єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі, у вигляді податкового блага, є приріст показників фінансового та/або майнового стану платника податку. При списанні (анулюванні) заборгованості особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів в силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обов`язку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом.

Разом з тим, пункт 8 підрозділ 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України передбачає, що не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Відповідно до пункту 3.2 розділу ІІІ Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 13 січня 2015 року № 4 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 січня 2015 року за № 111/26556, у графі 3а «Сума нарахованого доходу» відображається (за звітний квартал) дохід, який нарахований фізичній особі відповідно до ознаки доходу згідно з довідником ознак доходів, наведеним у додатку до цього Порядку. У разі нарахування доходу його відображення у графі « 3а» є обов`язковим незалежно від того, виплачені такі доходи чи ні. Нарахований дохід відображається повністю, без вирахування податку на доходи фізичних осіб, суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових внесків до Накопичувального фонду, у випадках, передбачених законом, - обов`язкових страхових внесків до недержавного пенсійного фонду, які відповідно до закону сплачуються за рахунок заробітної плати працівника, суми податкової соціальної пільги за її наявності та військового збору (у періоді його справляння).

Згідно з пунктом 3.4 розділу ІІІ зазначеного Порядку у графі 4а «Сума нарахованого податку» відображається сума податку, нарахованого та утриманого з доходу, нарахованого платнику податку згідно із законодавством.

У пункті 3.6 розділу ІІІ зазначеного Порядку визначено, що у графі 5 «Ознака доходу» зазначається ознака доходу згідно з довідником ознак доходів, наведеним у додатку до цього Порядку. Ознака доходу визначається до нарахованого доходу. Щодо кожної фізичної особи потрібно заповнювати стільки рядків, скільки ознак доходів вона має.

Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин у розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, та сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) відображаються суми боргу, прощеного (анульованого) банком за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, з такою ознакою доходу згідно з Довідником « 126» - дохід, отриманий платником податку як додаткове благо, передбачений у підпункті «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 розділу IV Кодексу.

Отже, під додатковим благом, в контексті положень статті 164 ПК України, закон розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу проценти, прощені (анульовані) кредитором та суму прощеної (анульованої) кредитором курсової різниці.

Таким чином, боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку, в тому числі і військового збору.

При цьому, колегія суддів зважаючи на те, що обставини справи №826/17095/16 є подібними до обставин даної справи, бере до уваги висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 23.05.2019 у справі №826/17095/16, відповідно до яких: «з метою правильного вирішення справи суди мали перевірити правильність розрахунку контролюючим органом грошового зобов`язання позивача з податку з доходів фізичних осіб. У зв`язку з цим суди мали витребувати і дослідити докази, що містять інформацію про те: чи мав позивач суму основного боргу за кредитом перед банком, із неї яка сума основного боргу перед банком не була погашена позивачем станом на 01.01.2014; чи прощення даної суми здійснилося після 01 січня 2015 року; яка сума основного боргу анульована (прощена) банком, із неї яка сума анульованого (прощеного) основного боргу, що не була погашена позивачем станом на 01 січня 2014 року; еквівалент анульованої (прощеної) у доларах США суми основного боргу у гривнях на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню за офіційним курсом Національного банку України, із неї: еквівалент анульованої (прощеної) у доларах США суми основного боргу у гривнях, що не була погашена позивачем станом на 01 січня 2014 року, на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та еквівалент анульованої (прощеної) у доларах США суми основного боргу у гривнях, що не була погашена позивачем станом на 01 січня 2014 року; різниця між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року. До того ж, судами не досліджувався податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку IV квартал 2015 року (форми 1-ДФ) направлений банком контролюючому органу, наявність якого є умовою для самостійного оподаткування фізичною особою прощеного банком боргу.».

Так, суд апеляційної інстанції, повно та всебічно досліджуючи обставини справи, беручи до уваги вищенаведені висновки Верховного Суду, встановив, що у період з 01.01.2016 по 31.12.2016 ПАТ «ОТП-Банк» було анульовано (прощено) ОСОБА_2 суму боргу по Кредитному договору від 09.01.2007 №ML-0AQ/001/2007 у розмірі 61 824,96 дол. США, що по курсу НБУ станом на 26.04.2016 еквівалентно 1 566 577,78 грн., як визначено Додатковим договором від 26.04.2016.

При цьому, основна сума прощеного боргу (кредит) складає 1 544 365,68 грн., про що зазначено у наданій на виконання ухвали суду першої інстанції довідці Банку від 08.04.2019 №73-5-5/3691 (а.с. 99, т.1).

ПАТ «ОТП-Банк» відображено кошти в сумі 1 544 365,68 грн. як дохід за ознакою «126» (додаткове благо) у поданому податковому розрахунку сум доходу, нарахованого на користь платників податку за формою 1-ДФ, і сум утриманого з них податку, що підтверджено у листі від 28.12.2017 №03-05-19-6/4436 (а.с. 81-82, т.1).

Також, суд апеляційної інстанції у судовому засіданні 03.10.2019 задовольнив клопотання представника позивача та оголосив перерву у розгляді даної справи, з метою надання додаткового часу учасникам справи (як позивачу так і відповідачу) для подання до суду доказів та письмових пояснень, щодо суми прощеного банком боргу позивачу, зокрема, доказів на підтвердження того, з чого така сума складається, та, враховуючи висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 23.05.2019 у справі №826/17095/16 просив надати пояснення щодо наявності у складі такої прощеної суми прощеної (анульованої) кредитором курсової різниці.

Однак, учасники справи додаткових доказів чи будь-яких пояснень суду апеляційної інстанції не надали.

Таким чином, враховуючи вищенаведені положення податкового законодавства, колегія суддів зазначає, що сума основного боргу (кредиту) по кредитному договору у розмірі 1 544 365,68 грн., прощена ОСОБА_2 . ПАТ «ОТП-Банк», є доходом позивача (додатковим благом), який підлягає декларуванню, а будь-які докази на спростування такого відсутні.

У зв`язку з наведеним, позивач повинен був відобразити суму отриманого доходу у річній податковій декларації, у відповідності до абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України.

Про вказані обставини ПАТ «ОТП Банк» повідомляло ОСОБА_2 у Додатковому договорі від 26.04.2016 до Кредитного договору (застереження до пункту 2.1.2 та пункт 3.7), зі змістом якого позивач була ознайомлена та проти умов якого не заперечувала, про що свідчить особистий підпис ОСОБА_2 (а.с. 100, т.1).

Таким чином, суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що сума прощена ОСОБА_2 ПАТ «ОТП-Банк» (1 544 365,68 грн.) є саме основну суму боргу (кредиту) - тобто тілом кредиту.

При цьому, доводи позивача, що ПАТ «ОТП-Банк» прощено ОСОБА_2 курсову різницю є необґрунтованими та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, а інших доказів учасники справи ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції не надали, а відтак, доводи податкового органу щодо правомірності його дій підтверджено належними доказами, і такі позивачем не спростовано, а іншого судом апеляційної інстанції з матеріалів справи не встановлено.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до пункту 49.1 статті 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Підпунктом 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України визначено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

На підставі пункту 176.1 статті 176 Податкового кодексу України платники податку зобов`язані вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов`язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку.

Пунктом 167.1 статті 167 Податкового кодексу України визначено, що ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Відповідно до підпункту 1.1 пункту 16-1 підрозділу 10 Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Згідно із пунктом 162.1 статті 162 Податкового кодексу України платниками податку є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Однак, не зважаючи на покладені на ОСОБА_2 зобов`язання, позивач податок на доходи фізичних осіб та військовий збір у встановлених розмірах не сплатила, декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік не подала.

Наведене підтверджується наявними у матеріалах справи доказами та не заперечувалось позивачем.

За таких обставин ГУДФС у Чернігівській області правомірно донарахувало ОСОБА_2 податок на доходи фізичних осіб у сумі 277 985,82 грн. (1 544 365,68*18%), військовий збір у сумі 23 165,49 (1 544 365,68*1,5%) та застосувало штрафні санкції за несвоєчасне подання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік у сумі 170,00 грн., про що винесено відповідні податкові повідомлення-рішення.

Позивач не згодна із сумою прощеного боргу, однак доказів оскарження умов додаткового договору не надала, як і доказів того, що прощений борг складався з основної суму боргу (кредиту) з включенням у неї процентів та суму прощеної (анульованої) кредитором курсової різниці.

Статтею 59 Податкового кодексу України установлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Відповідно до статті 89 Податкового кодексу України право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Право податкової застави не застосовується, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 5 Розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України установлено, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Тобто, шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за відсутності яких контролюючим органом не виносяться податкова вимога та рішення про опис майна у податкову заставу, становить 1020,00 грн.

Колегією суддів встановлено та підтверджено належними і допустимими доказами, що ОСОБА_2 має податковий борг у загальному розмірі 431 994,80 грн. (з урахуванням нарахованих ГУДФС у Чернігівській області штрафних санкцій та пені), тому відповідачем правомірно, відповідно до наданих повноважень та вимог чинного законодавства, винесено позивачу спірні вимогу про сплату боргу та рішення про опис майна у податкову заставу.

Доводи позивача щодо порушення ГУ ДФС у Чернігівській області порядку здійснення перевірки колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 до початку перевірки була належним чином повідомлена про її проведення. Таким чином, контролюючим органом дотримано вимоги статті 79 Податкового кодексу України.

Таким чином, враховуючи, що позивачем не надано доказів декларування відповідного доходу і сплати відповідних податків за 2016 рік, колегія суддів вважає, що висновки ГУДФС у Чернігівській області є обґрунтованими, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення, вимога та рішення про опис майна у податкову заставу прийняті у межах повноважень і у спосіб, передбачений законодавством України.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції, не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні та не можуть бути підставою для його скасування.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 24 жовтня 2019 року.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді А.Б. Парінов

О.О. Беспалов