Справа № 440/1415/19
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Костенко Г.В.

17 жовтня 2019 р.Справа № 440/1415/19

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.,

суддів - Калитки О. М. , Бегунца А.О. ,

за участю секретаря судового засідання - Білюк Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення Подільської районної у м. Полтаві ради на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04 липня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Подільської районної у м. Полтаві ради про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії , -

В с т а н о в и л а:

19.04.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить:

- визнати протиправним та нечинним з 08.08.2018 року рішення відповідача Управління соціального захисту населення Подільської районної у м. Полтаві ради (далі - УСЗН) щодо відмови у наданні йому з 01.05.2018 року субсидії;

- зобов`язати відповідача протягом трьох днів після оголошення рішення суду прийняти рішення про надання субсидії як до жовтня 2018 року так і з жовтня 2018 року по 15.04.2019 року (по день закінчення опалювального періоду у 2019 році).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що є пенсіонером та до травня 2018 року отримував житлову субсидію. Рішенням відповідача від 08.08.2018 року йому відмовлено у призначенні житлової субсидії з 01.05.2018 року, оскільки зареєстровані разом з ним в житловому приміщенні, розташованому в АДРЕСА_1, особи - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , не сплачували ЄСВ у другом та третьому кварталі 2017 року. Наголошує про відсутність заборгованості зі сплати ЄСВ протягом 2017 року за вказаними особами.

Не погоджуючись з вимогами ОСОБА_1 , у відзиві на адміністративний позов УСЗН посилається на те, що в ході автоматичного перепризначення позивачу житлової субсидії з 01.05.2018 року, згідно наданої ДФС, Пенсійним фондом України інформації, рішенням від 08.08.2018 року ОСОБА_1 відмовлено у призначені субсидії з 01.05.2018 року, у зв`язку з несплатою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ОСОБА_2 за період з 01.07.2017 року по 31.12.2017 року.

Відповідач зазначає, що згідно із п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 329 від 27.04.2018 року «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України та визнання такою, що втратила чинність, постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2016 р. N 1022» (далі - Постанова № 329) з 01.05.2018 року призначення житлової субсидії здійснюється лише після подання нових заяви і декларації, якщо у складі домогосподарства є особи, які відповідають вимогам, визначеним в абзацу 2-4 п.п. 3 п. 6 Положення про порядок призначення житлових субсидій. Однак позивачем нової заяви і декларації разом з довідкою про сплату ОСОБА_2 ЄСВ за період з 01.07.2017 року по 31.12.2017 року не було надано.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.07.2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволений частково.

Так, судовим рішенням визнано протиправним та скасовано рішення комісії відповідача від 08.08.2018 року про відмову позивачу у призначенні житлової субсидії з 01.05.2018 року.

Відповідач зобов`язаний поновити надання ОСОБА_1 раніше призначеної житлової субсидії з 01.05.2018 року.

В задоволені вимог позивача в іншій їх частині відмовлено.

За рахунок бюджетних асигнувань УСЗН на користь позивача стягнуті судові витрати зі сплати судового збору у сумі 768,40 грн.

Не погоджуючись з судовим рішенням, в апеляційній скарзі УСЗН просить скасувати судове рішення та прийняти нове - про відмову в задоволені вимог позивача ОСОБА_1

Скаржник зазначає, що Постановою № 329 затверджено Положення про порядок призначення житлових субсидій (далі - Положення), яким визначено умови призначення та порядок надання громадянам житлових субсидій.

Відповідно до п.п. 3 п. 6 Положення житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), якщо у складі домогосподарства або у складі сім`ї члена домогосподарства є особи, що досягли 18-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (далі - особи, доходи яких враховуються під час призначення житлової субсидії), і в цьому періоді вони не сплатили єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, не меншому ніж мінімальний, сумарно протягом трьох місяців у періоді, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії.

Відповідно до п. 11 Положення для розрахунку житлової субсидії середньомісячний сукупний доход осіб, зазначених у п. 9 цього Положення, враховується за III-IV квартали попереднього календарного року - у разі, коли житлова субсидія призначається з початку неопалювального сезону (тобто за період з 01.07.2017 року по 31.12.2017 року).

Громадянином ОСОБА_2 за період з 01.07.2017 року по 31.12.2017 року сплачувався щомісячно ЄСВ у розмірі 352 грн, тобто меншому ніж мінімальний - 704 грн.

Аргументи, наведені позивачем у відзиві на апеляційну скаргу за своїм змістом аналогічні доводам, зазначеним у позовній заяві.

Судове рішення позивачем ОСОБА_1 в апеляційному порядку не оскаржено.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, колегія суддів погоджується з висновком суду про обґрунтованість вимог ОСОБА_1

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308 КАС України).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308 КАС України).

Судом установлено, що 24.05.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення житлової субсидії (а.с.31), до якої додав декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії (а.с.31 зворотній бік).

У вказаній декларації позивач зазначив, що разом з ним зареєстровані: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які займаються підприємницькою діяльністю.

Рішеннями відповідача позивачу призначено субсидію на неопалювальний та опалювальний сезони: з 01.05.2017 року до 30.04.2018 року.

Рішенням УСЗН від 08.08.2018 року ОСОБА_1 відмовлено у призначенні субсидії на неопалюваний сезон: з 01.05.2018 року по 30.09.2018 року, у зв`язку з несплатою ЄСВ протягом трьох місяців (а.с. 41).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України № 2189- VIII від 09.11.2017 року «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень Кабінету Міністрів України, крім іншого, належать: встановлення граничної норми витрат на управління житлом громадян, які відповідно до законодавства мають пільги або користуються субсидією на оплату житлово-комунальних послуг; встановлення граничної норми витрат на оплату комунальних послуг для громадян, які відповідно до законодавства мають пільги або користуються субсидією на оплату житлово-комунальних послуг; встановлення порядку надання пільг та житлових субсидій населенню в частині забезпечення надання житлових субсидій як частки вартості житлово-комунальних послуг, у тому числі їх виплати у грошовій формі.

З метою спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива постановою Кабінету Міністрів України № 848 від 21.10.1995 року затверджено Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, яке визначає умови призначення та порядок надання громадянам щомісячної адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату управління багатоквартирним будинком, користування житлом або його утримання, послуг з транспортування та розподілу природного газу та комунальних послуг (водо-, тепло-, газопостачання, водовідведення, електроенергія, вивезення побутового сміття та рідких нечистот), а також один раз на рік субсидії готівкою на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива.

Постановою № 329 визнано такою, що втратила чинність, постанову Кабінету Міністрів України від 28.12.2016 року № 1022 «Про затвердження Порядку визначення граничного розміру витрат на оплату послуги з управління багатоквартирним будинком, витрат на управління багатоквартирним будинком, виходячи з якого надаються субсидії населенню» та внесено зміни до Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива (Положення), затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 року № 848 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива».

Підстави відмови у призначенні субсидії визначені у п. 6 Положення.

Зокрема, п.п. 3 п. 6 Положення визначено, що житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), якщо:

у складі домогосподарства або у складі сім`ї члена домогосподарства є особи, що досягли 18-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (далі - особи, доходи яких враховуються під час призначення житлової субсидії), і в цьому періоді:

за інформацією ДФС, Пенсійного фонду України, у них взагалі відсутні доходи, які враховуються під час призначення житлової субсидії; або

вони отримували середньомісячний сукупний дохід менший, ніж розмір мінімальної заробітної плати, встановленої на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії; та/або

вони не сплатили єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, не меншому ніж мінімальний, сумарно протягом трьох місяців у періоді, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії.

Законом України від 21.12.2016 року № 1801 «Про Державний бюджет України на 2017 рік» визначено:

- прожитковий мінімум для працездатних осіб на 2017 рік становить: з 01.01.2017 року - 1600 грн.; з 01.05. 2017 року - 1684 грн.; з 01.12.2017 року - 1762 гривні;

- мінімальна заробітна плата у 2017 році становить з 01.01.2017 року - 3200 гривень.

Враховуючи розмір єдиного внеску (22%) та норми Закону України від 08.07.2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», максимальна величина бази нарахування єдиного внеску для фізичних осіб-підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність на 2017 рік становитиме: з 01.01.2017 року - 40000 грн. (1600 х 25); з 01.05.2017 року - 42100 грн. (1684 х 25); з 01.12.2017 року - 44050 грн. (1762 х 25).

Якщо сума доходу (прибутку) на місяць перевищує цю суму, то єдиний внесок сплачується лише з максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, яка встановлена законодавством, тобто максимальна сума єдиного внеску, яку необхідно було сплатити фізичній особі - підприємцю та особі, яка провадить незалежну професійну діяльність, за 2017 рік складала: з 01.01.2017 року - 8800 грн. (40000 х 22%); з 01.05.2017 року - 9262грн. (42100 х 22%); з 01.12.2017 року - 9691 грн. (44050 х 22%).

Оскільки для фізичних осіб-підприємців, у тому числі тих, які обрали спрощену систему оподаткування, крім фізичних осіб - підприємців віднесених до першої групи платників єдиного податку, та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток), то мінімальна сума єдиного внеску для таких осіб за 2017 рік складала: з 01 січня - 704 грн. (3200 х 22%).

Для фізичних осіб - підприємців віднесених до першої групи платників єдиного податку, визначених у п.п. 1 п. 291.4 ст. 291 Податкового Кодексу України, та скористалися зазначеною нормою, мінімальна сума єдиного внеску у 2017 році складала: з 01 січня - 352 грн. (3200 х 0,5 х 22%).

Відповідно до копії квитанції № 83 від 17.10.2017 року ОСОБА_2 сплачений ЄСВ у 3-й кварталі 2017 року у розмірі 1056,00 грн (а.с.48), з копії квитанції від 17.01.2018 року № 24Р1783 у 4-й кварталі 2017 року ОСОБА_2 . сплачений ЄСВ у розмірі 2112,00 грн (а.с.47).

Листом ГУ ДФС у Полтавській області від 14.01.2019 року № ФОП/М/263/16-31-50-13-29 підтверджено сплату ОСОБА_2 єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у 2017 року в повному обсязі (а.с.13).

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржуване рішення відповідача не відповідає вимогам обґрунтованості (п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України).

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Враховуючи наведене, колегія суддів не встановила неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні рішення судом першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 316 КАС України).

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги УСЗН без задоволення, а судового рішення - без змін.

При цьому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги УСЗН про скасування рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.07.2019 року в частині, якою судом відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , так як скаржник не обґрунтував означені вимоги.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Подільської районної у м. Полтаві ради залишити без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04 липня 2019 року, - без змін.

Постанова Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дня її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) О.М. Калитка А.О. Бегунц
Постанова у повному обсязі складена і підписана 25 жовтня 2019 року.