Справа № 340/1218/19
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2019-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 жовтня 2019 року м. Дніпросправа № 340/1218/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання - Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Міністерства юстиції України

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 року (головуючий суддя Сагун А.В., повний текст складено 22.07.2019р.) у справі №340/1218/19 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог (а.с.48), просив:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України щодо не поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Головного управління юстиції у Кіровоградській області;

- стягнути з Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 29.12.2018 по 15.07.2019 включно в розмірі 36283,18 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2018 року визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України №1301/к від 27.04.2015 року. Позивача поновлено на посаді начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області з 28.04.2015 та стягнуто з Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 157262,17 грн. Рішення суду в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнення за один місяць допущено судом до негайного виконання.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02.08.2018 рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2018 року скасовано в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області з 28 квітня 2015 року, зобов`язано ГТУЮ нарахувати та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 28.04.2015 року по 06.04.2018 включно в розмірі 157262,17 грн. та допущення у вказаній частині рішення до негайного виконання та прийнято нову постанову у цій частині, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Головного управління юстиції у Кіровоградській області з 28 квітня 2015 року, стягнуто з Головного територіального

управління юстиції у Кіровоградській області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 28.04.2015 по 06.04.2018 в розмірі 199828,26 грн. В решті рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.04.2018 в справі №П/811/1672/15 - залишено без змін.

Позивач зазначав, що рішення суду про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з 28.04.2015 по 06.04.2018 включно виконано, однак, обов`язок щодо поновлення позивача на вищевказаній посаді відповідачем дотепер не виконано, що і стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 року позов задоволено частково, а саме стягнуто з Міністерства юстиції України () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 29.12.2018 по 15.07.2019 включно в розмірі 36283,18 грн. (тридцять шість тисяч двісті вісімдесят три грн. 18 коп.).

В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду, в частині задоволених позовних вимог, мотивовано встановленими обставинами справи, які свідчать про те, що рішенням суду, яке набрало законної сили, поновлено позивача на посаді начальника Головного управління юстиції у Кіровоградській області з 28 квітня 2015 року. Оскільки позивач на посаді начальника Головного управління юстиції у Кіровоградській області поновлений не був, у зв`язку з невиконанням відповідачем судового рішення, то у позивача наявне право на отримання середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду в силу приписів ст. 236 Кодексу законів про працю України.

Не погодившись з рішенням суду, в частині задоволених позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо наявності у відповідача обов`язку відшкодувати позивачу середній заробіток за час затримки виконання рішення суду. Як на відсутність підстав для задоволення позову скаржник посилається на те, що: відсутнє відкрите виконавче провадження, в межах якого має виконуватися судове рішення, яким позивача поновлено на посаді; посада, на якій поновлено позивача, відсутня в організаційно-штатній структурі Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області; рішення, яким позивача поновлено на посаді, наразі переглядається Верховним Судом. Зазначені обставини, на думку скаржника, свідчать про наявність об`єктивних та поважних причин невиконання рішення суду про поновлення позивача на посаді та про неможливість застосування до відповідача санкцій, що передбачені ст..236 КЗпП України. Крім цього скаржник вказує на те, що на теперішній час позивач працевлаштований та перебуває у трудових відносинах з іншим підприємством, у зв`язку з чим не може бути поновлений на посаді начальника Головного управління юстиції у Кіровоградській області та працювати за сумісництвом. Вказані обставини, за позицією відповідача, також мають бути враховані при визначенні розміру середнього заробітку, який підлягає виплаті на користь незаконно звільненої особи, оскільки така особа отримує заробітну плату за іншим місцем роботи. Також відповідач посилається на те, що рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання наказу або розпорядження про поновлення на роботі працівника та внесення відповідного запису до трудової книжки, але позивач до Міністерства юстиції України особисто із завою про поновлення на роботі не звертався, трудову книжку не надавав.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін з огляду на його законність і обґрунтованість.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлені обставини справи, які не заперечуються відповідачем, свідчать про те, що рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2018 року по справі № П/811/1672/15 позовні вимоги ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, третя особа: начальник Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді було задоволено у повному обсязі.

Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 27.04.2015 року №1301/к "Про звільнення ОСОБА_1 ".

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, з 28 квітня 2015 року.

Зобов`язано Головне територіальне управління юстиції у Кіровоградській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 28.04.2015 по 06.04.2018 включно в розмірі 157 262,17 грн. (а.с. 6-10)

В подальшому, постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02.08.2018 рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2018 року скасовано в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області з 28 квітня 2015 року, зобов`язання ГТУЮ нарахувати та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 28.04.2015 по 06.04.2018 включно в розмірі 157 262,17 грн. та допущення у вказаній частині рішення до негайного виконання та прийнято нову постанову у цій частині, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Головного управління юстиції у Кіровоградській області з 28 квітня 2015 року, стягнуто з Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 28.04.2015 по 06.04.2018 в розмірі 199 828,26 грн.

В решті рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.04.2018 року в справі №П/811/1672/15 - залишено без змін (а.с.11-13).

На виконання вказаних рішень, отримано виконавчі листи.

Рішення суду про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з 28.04.2015 по 06.04.2018 включно виконано, шляхом списання бюджетних коштів з казначейських рахунків. Натомість, позивача поновлено на посаді не було.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду у справі №1140/5/19 від 13.03.2019 року, яке набрало законної сили, було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та стягнуто з Міністерства юстиції України середній заробіток за затримку виконання рішення суду про поновленні на роботі за період з 07.04.2018 року по 28.12.2018 року включно в розмірі 52529,38 грн.

Оскільки позивача не було поновлено на посаді і з 29.12.2018р., останній звернувся до суду із позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 29.12.2018р. по 15.07.2019р.

За наслідками перегляду справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення позову з огляду на таке.

У відповідності із ст..236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Отже вказаною нормою права визначено гарантії незаконно звільненого працівника на отримання середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення його на роботі.

При цьому, вказана норма права не пов`язує наявність вказаної гарантії працівника від об`єктивної можливості виконання роботодавцем рішення про поновлення на роботі.

З цих підстав суд апеляційної інстанції не приймає до уваги аргументи відповідача, які, на його думку, унеможливлюють виконання судового рішення про поновлення позивача на роботі.

Безпідставною суд апеляційної інстанції вважає позицію відповідача про неможливість застосування санкцій, які передбачені ст..236 КЗпП України, з огляду на відсутність об`єктивної можливості виконання рішення суду, і з тих підстав, що вказана права визначає не санкції, які застосовуються до роботодавця, а гарантії незаконно звільненого працівника на отримання середнього заробітку.

Не приймає до уваги суд апеляційної інстанції і аргументи відповідача про те, що оскільки позивач на теперішній час працевлаштований та отримує заробітну плату, то такі обставини мають враховуватися при визначенні розміру середнього заробітку, який підлягає виплаті на його користь. Так положення ст..236 КЗпП України, які визначають гарантії незаконно звільненого працівника на отримання середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення його на роботі, не передбачають того, що при розрахунку середнього заробітку враховується заробітна плата та інший дохід, які отримані незаконно звільненим працівником після такого звільнення.

Не погоджується суд апеляційної інстанції і з аргументами відповідача про те, що відсутність відкритого виконавчого провадження звільняє відповідача від виконання рішення суду, в частині поновлення позивача на посаді і, як наслідок, звільняє від обов`яжу виплачувати середній заробіток за час затримки виконання рішення.

Так статтею 235 КЗпП України імперативно визначено те, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Отже відповідач, після ухвалення рішення суду, був зобов`язаний негайно поновити позивача на роботі, а не очікувати на протязі тривалого часу те, чи буде відкрито виконавче провадження з примусового виконання судового рішення.

Не містять положення ст..ст.235, 236 КЗпП України і застережень відносно того, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, якщо працівник не вчинив додаткові дії, в контексті аргументів відповідача - не подав особисто відповідної заяви та не надав трудової книжки, у зв`язку з чим такі аргументи відповідача судом апеляційної інстанції визнаються необґрунтованими.

Отже дослідивши встановлені обставини справи, аргументи відповідача, з якими останній пов`язує незаконність рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення, в частині задоволених позовних вимог, з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 року у справі №340/1218/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, які визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Вступну та резолютивну частину проголошено 24.10.2019р.

Повне судове рішення складено 25.10.2019р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк