Справа № 953/17056/19
Суддя: Якуша Н. В.
Дата ухвалення: 2019-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

н/п 2-а/953/596/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2019 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Якуші Н.В.,

за участю секретаря судових засідань Коваль А.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса мешкання: АДРЕСА_1 ) до інспектора 2 взводу 4 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Тарасенко Миколи Івановича (61033, м. Харків, вул. Шевченка, 315-А)про визнання дій протиправними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі,

ВСТАНОВИВ:

29.08.2019 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_3 , у якому він просить визнати дії інспектора щодо винесення постанови протиправними, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18№639270 від 23.08.2019 року та закрити провадження у справі. В обґрунтування підстав посилається, що оскаржувана постанова була складена з порушенням норм діючого законодавства.

Так, в обґрунтування позову позивач посилається на те, що 23 серпня 2019 року інспектором взводу №2 роти №1 батальйону №4 УПП в Х/о ДПП лейтенантом поліції Тарасенко М.І. було винесено постанову серії ДП18 №639270 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Відповідно до постанови, він нібито 23.08.2019 року о 20 год. 10 хвилин, в м. Харкові, керуючи транспортним засобом, при повороті праворуч, не ввімкнув світловий покажчик повороту відповідного напрямку, чим порушив вимоги п.9.2 Б ПДР України. Вказану постанову вважає незаконною та такою, що не відповідає дійсності, оскільки складаючи вказану постанову відповідач не прийняв до уваги його пояснення щодо того, що він не порушував вимогу п.9.2 Б ПДР України. Вказав, що інспектор не здійснив будь-якої підготовки до розгляду справи, не роз`яснив йому прав, також було проігноровано його клопотання, не були досліджені докази. Також вказав, що постанова не містить посилань на технічний засіб, яким було здійснено фото або відеозапис, а тому розгляд справи містив формальний характер.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, був повідомлений про день та час слухання справи шляхом надсилання судової повістки. Його представник Шишлов ОСОБА_4 в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив суд позовні вимоги задовольнити, наводив доводи, викладені у позові. Крім того, наполягав, що через неякість наданого стороною відповідача відео, чітко не вбачається порушення водієм ОСОБА_3 правил дорожнього руху, тому постанова про притягнення позивача до відповідальності є необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Відповідач інспектор 2 взводу роти № 1 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП лейтенант поліції Тарасенко М.І., у судовому засідання заперечував проти задоволення позову, в обґрунтування безпідставності позовних вимог зазначив наступне.

23.08.2019 року, під`їжджаючи до перехрестя улиць Лісопарківська та Чкалова у м. Харків на патрульному автомобілі, він зупинився на заборонений сигнал світлофору. Перед його автомобілем, в якому він знаходився, стояв автомобіль під керуванням позивача Audi Q номерний знак НОМЕР_2 . Після того, дочекавшись зелений сигнал світлофору, його автомобіль та автомобіль попереду почали рух, проте, водій ОСОБА_3 не ввімкнув покажчик повороту на право на вулицю Чкалова, тобто порушив тим самим п.9.2 Б ПДР України. За допомогою звукового сигналу автомобіль під керуванням позивача був зупинений. З метою проведення профілактичної бесіди із водієм він підійшов до позивача та представився, проте останній почав одразу погрожувати та наполягати на тому, щоб його відпустили, оскільки він нічого не порушував та займає високу посаду, що може призвести до негативних наслідків для відповідача в подальшому. Вказав, що він роз`яснив позивачу причину зупинку автомобіля та запропонував переглянути відеозапис, на якому було зафіксовано правопорушення. В подальшому позивач декілька разів переглядав запис, але не погоджувався із його змістом. У зв`язку з тим, що були наявні докази порушення, позивачу було роз`яснено його права та обов`язки, повідомлено, що відбувається розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності та запропоновано написати особисті пояснення. Спочатку позивач виявив намір написати на окремому аркуші пояснення, проте в подальшому від пояснень відмовився. Вказав, що після його було винесено постанову про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності та було роз`яснено йому право оскаржити прийняте рішення. Після цього копія постанови була вручена позивачу, зачитано її зміст.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України "Про Національну поліцію", поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Отже, згідно Конституції та Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський, під час виконання своїх службових обов`язків, зобов`язаний діяти виключно на підставі у порядку у межах повноважень та у спосіб визначений Конституцією України, Законами України, зокрема КУпАП, іншими нормативно-правовими актами, що регламентують діяльність поліції.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

З матеріалів справи вбачається, що 23 серпня 2019 року інспектором взводу №2 роти №1 батальйону №4 УПП в Х/о ДПП лейтенантом поліції Тарасенко М.І. було винесено постанову серії ДП18 №639270 про притягнення громадянина ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Зі змісту вказаної постанови від 23.08.2019 р., вбачається, що 23.08.2019 року о 20 год. 10 хвилин, в м. Харкові на перехресті вулиці Лісопарківська та вулиці Чкалова, водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом, при повороті праворуч, не ввімкнув світловий покажчик повороту відповідного напрямку, чим порушив вимоги п.9.2 Б ПДР України.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про адміністративні правопорушення про порушення Правил дорожнього руху.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

В силу вимог встановлених правил ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху: створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам. При цьому водій має право відступати від вимог Закону та відповідно правил дорожнього руху лише в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.

Судом встановлено, що позивач оскаржує складену відносно нього постанову про накладання на нього адміністративного стягнення.

Щодо посилання позивача на порушення, на переконання позивача, процесуального порядку винесення постанови, в тому числі права на правову допомогу і захист, в результаті чого (та як наслідок) постанова інспектора поліції, яка фактично винесена з порушенням адміністративного законодавства не може бути визнана законною, варто зазначити, що судом було досліджено матеріали фіксації та Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та не встановлено порушення порядку винесення оскаржуваної постанови.

За приписами закону про адміністративні правопорушення розгляд справі і накладення штрафу інспекторами поліції фактично відбувається в спрощеному порядку, підстави для відкладення таких контролюючих функцій не передбачено.

Отже, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за порушення правил у сфері дорожнього руху, має змогу спростувати виявлене правопорушення на місці його вчинення, в іншому випадку правомірність дій водія доводиться у судовому порядку шляхом подання позову про скасування відповідного рішення суб`єкта владних повноважень, з можливістю скористатись правовою допомогою.

З приводу доводів позивача щодо неправомірності розгляду справи на місці зупинки транспортного засобу суд зазначає наступне.

У Рішенні Конституційним судом України 26.05.2015р. по справі №5-рп/2015 (п. 2.3) зазначено, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу (у редакції Закону №767-VII від 23.02.2014) визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення… Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності

Таким чином, КСУ зазначив, що перелік адміністративних правопорушень, які підлягають розгляду у скороченому провадженні (тобто фіксація адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення) є вичерпним і може бути змінений лише законом, зокрема, такий перелік порушень передбачений ч. 1 та ч. 2 ст. 258 Кодексу (у редакції Законами № 767-VII від 23.02.2014)

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.15р. № 596-VIII, внесено зміни до ст. 258 КУпАП та передбачено, що скорочене провадження у справах про адміністративне правопорушення застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП (в редакції Закону від 14.07.2015 № 596-VIII), протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП, навіть якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа не складає протокол про адміністративне правопорушення про притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Таким чином, згідно з положеннями ч.ч. 2,3,4,5 вказаної статті Законом встановлені випадки здійснення скороченого провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення, в тому числі, справи за ч.2 ст.122 КУпАП відносно позивача.

Рішення КСУ 26.05.2015р. по справі №5-рп/2015 приймалось до внесення змін до ч. 2 ст. 258 КУпАП в редакції Закону від 14.07.2015 № 596-VIII, а тому на ці випадки не поширюються.

У зв`язку з цим, відповідач мав право розглянути справу у скороченому провадженні та на місці вчинення правопорушення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення, тому ці обставини не є підставами для скасування постанови.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 15.03.2018 по справі №554/5558/16-а, від 12.03.2018 по справі №751/6165/17.

Вирішуючи питання щодо правомірності рішення відповідача про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення ним ПДР України, а саме п. 9.2 (Б) ПДР України, суд зазначає про таке.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам передбаченим статтями 283 та 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім доводів.

Відповідно дост.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів),що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи,та інші обставини,що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Винність особи у вчиненні правопорушення має бути доведена доказами, передбаченими ст. 251 КУпАП, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків,показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Згідно п. 9.2 Б Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі Правила дорожнього руху) Водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: Б) перед перестроюванням поворотом або розворотом.

Положеннями ч.2 ст.122 КУпАП передбачено відповідальність водіїв транспортних засобів за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Тобто, для встановлення події правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, слід встановити, що ОСОБА_3 , який керував транспортним засобом, порушив правила користування попереджувальним сигналам, а саме світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при зміні напрямку руху.

Відповідно до статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Як встановлено відповідачем та підтверджується наявним в матеріалах справи відеозаписом, 23.08.2019 року ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки Audi Q номерний знак НОМЕР_2 , по вул. Лісопарківській здійснив поворот праворуч, при цьому, не ввімкнув світловий покажчик повороту відповідного напрямку, чим порушив п. 9.2 (б) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

За встановлених обставин, суд вважає, що відповідачем цілком правомірно прийнято оскаржуваного постанову та застосовано до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Доводи позивача, наведені ним в позовній заяві, що при здійсненні повороту ним були ввімкнені світлові покажчики повороту відповідного напрямку, що свідчить про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП, спростовуються змістом наявного в матеріалах справи відеозапису, на якому зафіксовано, що при здійсненні повороту праворуч, керуючи автомобілем марки Audi Q номерний знак НОМЕР_2 , по вул. Лісопарківській, позивачем не було ввімкнено світловий покажчик повороту відповідного напрямку.

Тобто, з оглянутого відеозапису з камери нагрудного реєстратора вбачається, що дійсно зафіксовано факт порушення позивачем правил дорожнього руху, а саме п. 9.2 Б, а також саму процедуру оформлення адміністративного правопорушення, яка була здійснена відповідно до вимог Закону та Інструкції.

Вказані обставини дають підстави дійти висновку, що ОСОБА_3 під час керування транспортним засобом, дійсно порушив ПДР, а саме не користувався показчиками поворотів при зміні напрямку руху.

При розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, суд вважає, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Позивач не надав суду будь-яких доказів, які б спростовували дані, наведені в постанові по справі про адміністративне правопорушення, не навів обґрунтованих підстав, за яких вказана постанова в справі про адміністративне правопорушення є незаконною та підлягає скасуванню.

Що стосується посилань позивача на неможливість прийняття до уваги в якості доказу відеозапису з нагрудної камери інспектора з патрульної поліції, яким зафіксовано здійснене позивачем правопорушення, оскільки в оскаржуваній постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не зазначено серії та номеру цього відеозапису у самій постанові, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 9 частини 1 статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 40 вказаного Закону поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Частиною 1 статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, наданий відповідачем відеозапис може слугувати доказом в справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм даного Кодексу.

Частиною 2 статті 283 КУпАП визначено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Суд наголошує, що оскаржувана постанова містить посилання на здійснену відео фіксацію правопорушення у мотивувальній частині, що спростовує доводи сторони позивача.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для не прийняття до уваги наданого відповідачем відеозапису, на якому зафіксовано вчинення позивачем адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Висновок про те, що відеоматеріали з місця події є доказами в адміністративній справі, які безпосередньо свідчать про наявність та обставини правопорушення, неодноразово був висловлений Верховним Судом, зокрема, у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 536/583/17, від 29 травня 2018 року у справі № 727/6565/17, від 11 липня 2019 року у справі № 686/15730/16-а.

Крім того, судом вбачається, що постановою серії ДП18№639270 від 23.08.2019 року відповідачем було призначено штраф за порушення п. 9.2 (Б) Правил дорожнього руху у межах санкції ч.2 статті 122 КУпАП.

За таких обставин, приймаючи до уваги, те що дотримання ПДР України є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків, доказів неправомірного притягнення позивача до адміністративної відповідальності суду надано не було, тому суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_3 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

За таких обставин суд дійшов висновку, що постанова серії ДП18№639270 від 23.08.2019 року про накладення адміністративного стягнення на позивача винесена при наявності події адміністративного правопорушення та вини ОСОБА_3 в його вчинені, розмір адміністративного стягнення накладено правомочною посадовою особою та в межах санкції статті, а тому позовні вимоги щодо скасування постанови задоволенню не підлягають

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 122, 241-246, 255, 286 КАС України, ст. 293КУпАП, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення у справі може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення до або через Київський районний суд м. Харкова.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційнотелекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі його апеляційного оскарження - моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Позивач ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса мешкання: АДРЕСА_1 ).

Представник позивача - ОСОБА_1 , адреса листування: АДРЕСА_2 .

Відповідач інспектор 2 взводу 4 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Тарасенко Микола Іванович (61033, м. Харків, вул. Шевченка, 315-А).

Повний текст рішення складено 28.10.2019 року.

Суддя -