Справа № 280/2489/19
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

16 жовтня 2019 року (10 год.18 хв.)Справа № 280/2489/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Конишевої О.В.,

за участю секретаря судового засідання Бойко К.О.,

представників сторін:

позивача Димитрашко Д.В.,

відповідача Лабур М.Г.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166)

про скасування податкових повідомлень - рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд скасувати податкові повідомлення рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області №, № від 18.03.2019.

Ухвалою суду від 29.05.2019 позовну заяву було залишено без руху на підставі ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) та встановлено відповідачу термін для усунення недоліків. Позивачем через канцелярію суду надані документи на виконання ухвали суду, якими були усунуті недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 27.06.2019 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 23.07.2019.

Ухвалою суду від 23.07.2019 зупинено провадження у справі для надання сторонам часу для примирення до 23.09.2019.

Ухвалою суду від 23.09.2019 поновлено провадження у справі.

Протокольною ухвалою суду від 23.09.2019 відкладено судове засідання на 07.10.2019.

У судовому засіданні 07.10.2019 оголошено перерву до 16.10.2019.

В обґрунтування позову позивач вказує, що відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України сума боргу прощена (анульована) банком не підлягає включенню до загального місячного (річного) оподаткованого доходу позивача відповідно до ПК України, отже оскаржувані податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову та зазначив у відзиві на позов, що в порушення вимог підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України позивачем не включено до оподаткованого доходу за 2017 рік суму боргу, прощену (анульовану) банком, чим занижено суму податку з доходів фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету та військового збору. Відтак, висновки акту перевірки є законними та обґрунтованими, а податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

13.08.2008 року між позивачем та ПАТ «Індустріально-експортний Банк» (правонаступником якого є АТ «Індустріально-експортний Банк»; правонаступником якого є ПАТ «Креді Агріколь Банк» (надалі - Кредитор/Банк) було укладено кредитний договір №311/709485. Згідно з умовами цього Договору, Позичальник отримував кредит у розмірі 54000,00 дол. США зі сплатою 13,40% річних та кінцевим строком повернення кредитних коштів 13.08.2033 року.

22.08.2017 між позивачем та ПАТ «Креді Агріколь Банк» було укладено договір про внесення змін та доповнень №1 (по зміну валюти та часткове прощення боргу) до Кредитного договору №311/709485 від 13.08.2008.

Відповідно до умов договору сторони домовилися про наступне:

пунктом 2 домовилися змінити валюту зобов`язання та валюту виконання зобов`язання на українську гривню;

пунктом 3 встановлено, що на момент укладення угоди сума боргу Боржника перед Кредитором становить 57 198,43 дол США, що за офіційним курсом НБУ на дату укладення угоди становить 1 455 309,26 грн (один мільйон чотириста п`ятдесят п`ять тисяч триста дев`ять гривень 26 копійок);

пунктом 4 встановлено, що за умови погашення позичальником у день укладення зазначеної угоди заборгованості за кредитом у розмірі не менше ніж 20% від суми заборгованості по кредиту зазначеної у п.3 цієї угоди, що становить 291061,90 грн. Банк припиняє зобов`язання Позичальника щодо погашення залишку кредиту у розмірі 80% від суми заборгованості по кредиту, що становить 1 164 247,36 грн. ( з них кредиту сплати 1 088 100,23 грн., нарахованих доходів за кредитом 76 147,13 грн., шляхом прощення боргу позичальнику;

пунктом 7 з моменту підписання Угоди позичальник вважається належним чином повідомленим про прощення йому зобов`язань по кредиту з моменту виникнення таких обставин згідно умов кредитного договору та цієї Угоди.

21.05.2018 Вознесенівським управлінням у м. Запоріжжі ГУ ДФС у Запорізькій області позивачу на поштову адресу, надіслано лист - запрошення до Запорізької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області №3480/14/08-01-50-02, для надання декларації про доходи одержані за ознакою 126 «Дохід, отриманий платником податку, як додаткове благо» за період з 01.01.2017 по 31.12.2017. Лист від 21.05.2018 року №3480/14/08-01-50-02 отримав особисто ОСОБА_1 29.05.2018. Про що заперечень не зазначалося.

В цьому листі зазначено Згідно інформації відділу Державного реєстру ДФС України ("Відомості з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів") встановлено, що позивач у 2017 році отримав дохід у сумі 341827,92 грн. від ПАТ «Креді Агріколь банк» за ознакою доходу 126 - «Дохід, отриманий платником податку, як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 розділу IV Кодексу) (підпункт 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 розділу IV Кодексу)» та не подав декларацію.

З метою підтвердження інформації, що відображена у відомості з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів, стосовно отримання позивачем доходу у вигляді додаткового блага (ознака доходу 126) протягом 2017 року в сумі 341827,92 грн., ГУ ДФС у Запорізькій області направлено лист від 26.06.2018р. №18806/10/08-01-50-02., на адресу ПАТ «Креді Агріколь банк».

18.07.2018 ПАТ «Креді Агріколь банк» супровідним листом №416 надано копію договору від 22.08.2017 про внесення змін та доповнень № 1 (про зміну валюти та часткове прощення боргу) до кредитного договору №311/709485 від 13.08.2008.

В листі ПАТ «Креді Агріколь» від 18.07.2018 зазначено, що за підсумками звітного періоду суму прощеного боргу відображено в звіті 1ДФ за 2017 рік в загальному розмірі 1 088 100,23 грн., з яких 341 827,92 грн. за ознакою доходу 126 ( додаткове благо) та 746 272,31 грн. з одзнакою доходу «127» (курсова різниця).

Так як позивачем не надано до органів ДФС податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2017р. та не задекларовано дохід отриманий у вигляді «додаткового блага» за ознакою «126», була проведена перевірка позивача.

17.01.2019 проведена позапланова невиїзна документальна перевірка платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 на підставі пп. 75.1.2 п.75.1 ст. 75, пп.78.1.2 п.78.1 ст.78, ст.79 Податкового кодексу України на підставі наказу ГУ ДФС у Запорізькій області № 4168 від 10.12.2018 року.

17.01.2019 за наслідками перевірки складено Акт перевірки №21/08-01-13-05/ НОМЕР_1 та встановлені наступні правопорушення:

пп. «д» 164.2.17 пп.164.2.17 п. 164.2 ст.164, п. 167.1 ст.167, підпункт 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-УІ (зі змінами та доповненнями), в результаті донараховано військового збору за 2017рік у сумі 5115,42 грн.,

пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, пп. 179.1, пп. 179.7 ст. 179 ПКУ не надано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік,

пп. «д» 164.2.17 пп. 164.2.17 п. 164.2 ст.164, п. 167.1 ст.167 ПКУ, в результаті донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2017 рік у сумі 61385,03 грн.

Акт перевірки був надісланий позивачу 18.01.2019, однак повернувся за закінченням терміну зберігання.

За результатами розгляду матеріалів перевірки були прийняті податкові повідомлення- рішення, щодо отримання яких позивач не заперечував: податкове повідомлення-рішення № форма «Р» (податок на доходи фізичних осіб) від 18.03.2019; податкове повідомлення-рішення № форма «Р» (військовий збір ) від 18.03.2019; податкове повідомлення-рішення № форма «ПС» ( за неподання декларації про майновий стан та доходи) від 18.03.2019.

Не погоджуючись з зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду.

Щодо неотримання наказу та повідомлення по проведення перевірки, судом встановлено наступне.

Відповідно до п. 78.4 ПК України, про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведения зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

В акті перевірки зазначено, що повідомлення про проведення перевірки направлено листом 11.12.2018, а копію наказу направлено листом з повідомленням про вручення - 10.12.2018.

На підтвердження направлення відповідачем вище наведених документів було надано рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №006.

Обґрунтування, чому в акті перевірки зазначені інші дати відповідач не надав, однак відповідно до поштового відправлення №006 позивачу були направлені документи саме 12.12.2018, за адресою: АДРЕСА_2 та вручено 15.12.2018 жінці позивача ( особистий підпис-Чамра (жінка)), про що зазначено в повідомленні.

Так суд погоджується з тим, що відмітка на поштовому відправленні свідчить по те, що дата подання його на пошту відповідачем саме 12.12.2018.

Враховуючи, що матеріали справи не свідчать про прийняття відповідачем будь яких інших документів в період з 10.12.2018 по 12.12.2018 року, крім наказу від 10.12.2018 та повідомлення про проведення перевірки від 11.12.2018, доказів направлення листів позивачу у цей період не надавалося, а беручи до уваги, що дане поштове відправлення було отримано та містить печатку Укрпошти, тому підстав вважати, що наказ та повідомлення не направлялися і не були вручені у суду не має, що свідчить про законність підстави проведення перевірки позивача.

Той факт, що інформація щодо рекомендованого листа №006 не була внесена до інформаційної системи сайту Укрпошти, за наявності печатки Укрпошти на конверті, не може служити беззаперечним доказом, що даний лист не був направлений позивачу.

Крім того, слід зазначити, що Акт перевірки від 17.01.2019 надісланий позивачу 18.01.2019 та повернувся за закінченням терміну зберігання, суд зазначає наступне. Особливості направлення актів документальних невиїзних перевірок регулюється п.86.4 ст.86 та п.42.4 ст.42 ПК України відповідно до якого (…)у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

З огляду на викладене вище, суд не вбачає протиправних дій щодо порядку проведення перевірки.

Щодо заниження суми податку на доходи.

Основним питанням, яке потребує вирішення у цій справі, є правомірність включення контролюючим органом прощеного (анульованого) банком боргу позивача до складу його оподаткованого доходу як додаткового блага.

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Згідно з пунктом 163.1 статті 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Згідно з пунктом 164.1 статті 164 цього ж Кодексу базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

З аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що до доходів взагалі та додаткових благ, зокрема, відносяться матеріальні та нематеріальні цінності, кошти та інші активи, які безпосередньо отримані платником податку та які збільшують загальний майновий стан цього платника і забезпечують приріст його активів у тій чи іншій формі.

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені пунктом 164.2 статті 164 ПК України.

Відповідно до абзацу «д» підпункту 164.2.17 цього пункту (у редакції, чинній станом на 2017 рік) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Таким чином, законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, прощені (анульовані) кредитором.

Наведене підтверджується і змінами, які в подальшому внесені до законодавства, зокрема, Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань" від 09 квітня 2015 року № 321-VIII, який набрав чинності 07 травня 2015 року, редакція підпункту 165.1.55 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України була доповнена абзацом другим, у зв`язку з чим сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності не підлягали включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

У зв`язку з політичною та фінансовою кризою, яка сталася у 2014 році та спричинила девальвацію національної валюти в Україні, враховуючи скрутне становище, в якому опинилися позичальники - фізичні особи, які отримали споживчі кредити в іноземній валюті, з 07.05.2015 підрозділ 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК було доповнено пунктом 8 на підставі Закону України «Про внесення змін до ПК України щодо кредитних зобов`язань».

Метою запровадження вказаних положень є фактична реалізація положень Закону України «Про реструктуризацію кредитних зобов`язань з іноземної валюти в гривню», згідно з якими платникам податків надаються певні податкові преференції.

Однією з таких преференцій, встановлених у пункті 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК, є виключення із додаткового блага платника податку і невключення до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу прощених (анульованих) кредитором сум курсової різниці та процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами. Курсова різниця обчислюється як різниця між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначеною за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 01.01.2014, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року. Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 01.01.2015.

Тобто, курсова різниця, що виникла внаслідок знецінення національної валюти по відношенню до валюти прощеного боргу (кредиту), не відноситься до доходів платника податку та не підлягає оподаткуванню.

В силу колізійного принципу пріоритету норми акта, виданого пізніше, до правовідносин, які виникли у зв`язку із прощенням банками з 01.01.2015 боргу позичальникам за кредитами в іноземній валюті, які не було погашено до 01.01.2014 та валюту зобов`язання за якими було змінено з іноземної на національну, застосовуються норми пункту 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" ПК.

Застосування вимог абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК має місце виключно у випадку перевищення суми прощеного (анульованого) кредитором боргу над сумою курсової різниці, обрахованої за правилами, встановленими пунктом 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 05.09.2019 року по справі №815/6032/17.

Як вже встановлено судом, відповідно до п. 4 договору від 22.08.2017 про внесення змін та доповнень №1 (по зміну валюти та часткове прощення боргу) до Кредитного договору №311/709485 від 13.08.2008 року банк припиняє зобов`язання Позичальника щодо погашення залишку кредиту у розмірі 80% від суми заборгованості по кредиту, що становить 1 164 247,36 грн. (з них кредиту сплати 1 088 100,23 грн., нарахованих доходів за кредитом 76 147,13 грн., шляхом прощення боргу позичальнику).

Крім того, в листі ПАТ «Креді Агріколь» від 18.07.2018 зазначено, що сума прощеного боргу в складає 1 088 100,23 грн., з яких 341 827,92 грн. за ознакою доходу 126 ( додаткове благо) та 746 272,31 грн. за ознакою доходу «127» (курсова різниця).

Так як сума прощеного (анульованого) кредитором боргу (1 088 100,23 грн.) перевищує над сумою курсової різниці (746 272,31 грн.) тому суд вважає, що відповідач вірно застосовує вимоги абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК.

Не погоджується суд і з розрахунком курсової різниці який наведений позивачем, з огляду на те, що позивач використовує при розрахунку ні основну суму боргу за фінансовим (54 0000 дол. США) , а суму загальної заборгованості, яка включає і проценти на день укладання додаткової угоди від 22.08.2017 (57 198,43 дол. США), що є невірним при розрахунку відповідно до пункті 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України.

Не погоджується суд і з аргументом позивача, що Кредитор не повідомив належним чином платника податку - боржника про анулювання (прощеного) боргу, з огляду на те, що в пункті 7 договору від 22.08.2017 про внесення змін та доповнень №1 (по зміну валюти та часткове прощення боргу) до Кредитного договору №311/709485 від 13.08.2008 року зазначено, що позичальник вважається належним чином повідомленим про прощення йому зобов`язань по кредиту з моменту виникнення таких обставин згідно умов кредитного договору та цієї Угоди та обов`язок подачі декларації. Зазначений договір був особисто підписаний позивачем.

Щодо подання декларації про майновий стан і доходи.

Згідно підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

При цьому пунктом 179.1 статті 179 Податкового кодексу України передбачено, що платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Визначальною ознакою доходу платника податку, як об`єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є приріст показників фінансового та/або майнового стану платника податку.

При прощенні (анулюванні) заборгованості особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів у силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обов`язку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом.

Так як судом встановлено отримання позивачем додаткового блага, відповідно у позивача виникає обов`язок щодо подачі декларації за 2017 рік.

Підсумовуючи вищевикладене, прийняте на основі акта перевірки податкове повідомлення-рішення, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 170 грн. за неподання податкової декларації про майновий стан і доходи з відповідними додатками за 2017 рік є правомірним та скасуванню не підлягає.

Щодо нарахування військового збору.

Донарахування грошового зобов`язання з військового збору, є похідними від основного, оскільки безпосередньо пов`язане з розміром оподатковуваного доходу позивача.

Законом України від 28 грудня 2014 року №71-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності 01 січня 2015 року, внесено зміни до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, у відповідності до яких тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1.5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту .

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту . Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у етапі 171 цього Кодексу. Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Таким чином, отримання позивачем доходу у вигляді додаткового блага, є підставою для нарахування позивачу грошового зобов`язання зі сплати військового збору.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведена правомірність та обґрунтованість прийнятих ним оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Натомість, позивачем не надано належних та достатніх доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

За таких обставин, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Відповідно, враховуючи те, що у задоволенні позову слід відмовити, судові витрати відшкодуванню позивачу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250,255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, )- відмовити.

У задоволенні позову відмовлено, судові витрати відшкодуванню позивачу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі 25.10.2019.

Суддя О.В. Конишева