Справа № 482/1326/19
Суддя: Демінська О. І.
Дата ухвалення: 2019-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 482/1326/19
Номер провадження 2-а/482/27/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2019 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді - Демінської О.І., за участю секретаря судового засідання - Мозгової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправним та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі, серії ДП18 № 475109 від 07.07.2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

19.07.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправним та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі, серії ДП18 № 475109 від 07.07.2019 року, з підстав її неправомірності.

В обґрунтування вимог позивача зазначає, що 07.07.2019 року працівник поліції склав відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, надавши йому копії вказаної постанови. При цьому жодної можливості бути ознайомленим зі своїми правами або можливості скористатися правовою допомогою йому надано не було. Притягнення до відповідальності здійснено безпідставно, оскільки частина 1 ст.121 КУпАП встановлює відповідальність за інше порушення - керування транспортним засобом, який має несправності, з якими його експлуатація забороняється або переобладнаний з порушенням норм та стандартів. Натомість, відповідальність за інкриміноване порушення встановлена ч.3 цієї статті, про яку в постанові нічого не зазначено. Крім того, вважав, що відповідач порушив вимоги закону щодо притягнення до адміністративної відповідальності, винісши постанову на місці зупинки, а не за місцем знаходження органу, без розгляду справи, не забезпечив його право на захист, проігнорував його пояснення і невизнання факту порушення, не надав жодних доказів такого порушення. Крім того, вказав, що відсутність протоколу технічного огляду на час складання постанови пояснюється об`єктивними причинами, технічний контроль транспортного засобу проведено 08.07.2019 року, тобто наступного дня після складання постанови відносно нього, а також очевидною є безпідставність та незаконність зупинення транспортного засобу з боку працівника патрульної поліції.

Позивач просить суд скасувати оскаржувану постанову у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовану не в автоматичному режимі про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

В судове засідання позивач не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про підтримання позовних вимог та про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджено підписом уповноваженої особи відповідача про отримання судового виклику, про поважність причин неявки суд не повідомив, відзиву не надіслав.

Натомість, на адресу суду відповідачем було надіслано клопотання про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду у відповідності до ст..ст. 122, 123 КАС з підстав пропуску ним строку звернення до адміністративного суду, позов подано позивачем після закінчення строку, встановленого КУпАП, представник відповідача вважає, що з матеріалів справи не вбачається підстав для визнання причин пропуску ОСОБА_1 звернення до суду поважними.

Згідно до положень ст..268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого належним чином про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції ( ч.3 ст.268 КАС).

Тому, неявка позивача (відповідача) в судове засідання при розгляді справ даної категорії не є підставою для відкладення судового засідання.

Враховуючи неявку в судове засідання усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно постанови інспектора Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції України від 07.07.2019 року серії ДП18 №479109, ОСОБА_1 притягнутий до відповідальності за порушення ПДР України, а саме п.31.3 б, відповідальність за яке передбачене ст. 121 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в сумі 340,00 гривень.

За змістом оскаржуваної постанови, водій ОСОБА_1 07.07.2019 року в м.Миколаєві по вул.Троїцька, 152, керуючи т/з МАН, д.н. НОМЕР_1 , не пройшов обов`язків технічний контрольу встановленому законом порядку, чим порушив п.31.3 б ПДР, у зв`язку з чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.

Відповідно дост.9 КУпАП, адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно до ст.121 ч. 1 КУпАП, адміністративній відповідальності за цією статтею підлягають особи за керування транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Статтею ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати в тому числі: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст.. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

При накладенні адміністративного стягнення на позивача ці вимоги закону відповідачем не дотримані.

Зокрема, в постанові про накладення на позивача ОСОБА_1 адміністративного стягнення ( його описовій частині) йдеться про порушення останнім п.31.3б ПДР України та зазначено про те, що він не пройшов обов`язків технічний контроль у встановленому законом порядку, чим скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП.

Проте, в постанові не вказано конкретно про наявність складу адмінправопорушення, зазначеного в ч.1 ст.121 КУпАП, а саме за керування особою транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Крім того, відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 і 284КУпАП.

У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Саме суб`єкт владних повноважень (відповідач) зобов`язаний довести, що він діяв законно, правомірно, в межах своїх повноважень, у спосіб, встановлений законом, з дотриманням процедури і з забезпеченням прав особи, якої стосуються вчинювані дії чи прийняті рішення, обґрунтовано, обєктивно. Також саме відповідач в даній справі повинен надати суду докази на підтвердження наявності події і складу адміністративного правопорушення в діях водія (позивача).

Разом з тим, як вбачається з положень ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації.

Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення, однак будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови не надано, в графі «до постанови додається» вказано «Матеріали справи», які так і не були надані відповідачем на доказ правомірності своїх дій під час складання і винесення оскаржуваної постанови.

В разі відсутності у постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення (визначені статтею 251 КУпАП), які у відповідності достатті 252 цього Кодексу, повинні бути оцінені відповідним органом (посадовою особою) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів в подальшому виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові.

Всупереч даним вимогам, суб`єктом владних повноважень жодного доказу в обґрунтування законності винесеної ним постанови та накладення на ОСОБА_1 штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 121 КУпАП, не було в наявності та відповідно, не долучено до матеріалів справи.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

У відповідності до ч.1ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в судове засідання не з`явився, будь-яких доказів на підтвердження обставин зазначених в оскаржуваній постанові не надав.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Беручи до уваги наведене, суд вважає, що відповідачем в даній справі не наведено належних і допустимих доказів щодо правомірності оскаржуваного рішення.

На підставі викладеного, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 121 КУпАП, а тому постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Згідно ч.1 ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 121 Кодексу.

Частиною 2 названої статті Кодексу визначено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ч.2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частинами 4 та 5 названої статті Кодексу встановлено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року № 1395, згідно з вимогами якої, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу у разі виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого частиною п`ятою статті 122 КУпАП.

Твердження позивача щодо порушення відповідачем порядку щодо розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки такий розгляд відбувся не за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи, а на місці вчинення ним адміністративного правопорушення є безпідставними та ґрунтуються на хибному трактуванні норм діючого законодавства.

Інші твердження позивача щодо нероз`яснення йому працівником поліції прав та обов`язків, передбачених ст.. 63 Конституції України та КУпАП, не підтверджено належними та допустими доказами, відповідно до ст.ст. 72, 73 КАСУ, а відтак, є недоведеними.

Керуючись ст.ст. 244-246, 250, 286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправним та скасування індивідуального акту - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт - постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: