Справа № 640/19034/18
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2019-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 жовтня 2019 року № 640/19034/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі також - відповідач), в якому просив суд:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у перерахунку призначеної ОСОБА_1 пенсії протиправними;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати призначену ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсію з урахуванням розміру грошового забезпечення за 24 останні місяці служби підряд перед звільненням, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а саме: з суми - 327 822,03 грн., та виплатити перераховану пенсію починаючи з 1 жовтня 2017 року з урахуванням вже виплачених сум.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що позивач отримує пенсію за вислугу років, що призначена відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Позивач вважає, що відповідач обчислив та нарахував ОСОБА_1 пенсію за вислугу років у меншому розмірі ніж встановлено ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а саме без урахування усіх видів грошового забезпечення за 24 останні місяці служби підряд перед звільненням, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування). Позивач стверджує, що ним до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в жовтні 2018 року подавалися заява про перерахунок пенсії разом з відповідною довідкою про розмір грошового забезпечення за 24 останні місяці служби підряд перед звільненням, проте відповідач протиправно відмовив у проведенні перерахунку призначеної пенсії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.12.2018 відкрито провадження у справі №640/19034/18 за вказаним позовом ОСОБА_1 та дану справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

18.01.2019 від представника відповідача через канцелярію суду надійшов відзив, в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог з наступних мотивів. При встановлені розміру пенсії особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону від 09.04.1992 №2262-ХІІ, органи Пенсійного фонду України керуються ч. 3 ст. 43 зазначеного Закону та п. 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393. Аналізуючи положення наведених норм нормативних актів відповідач дійшов умовиводу, що не всі додаткові види грошового забезпечення враховуються при обрахунку пенсії, а лише ті, які носять щомісячний (постійний) характер та ті, які перераховані в цих положеннях, тобто перелік додаткових видів грошового забезпечення, які враховуються при призначенні пенсії, є вичерпним. З наведених мотивів відповідач вважає, що до розміру грошового забезпечення для обчислення пенсії не можуть включатися матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, одноразові премії, одноразова винагорода за участь в АТО та індексація грошового забезпечення. Відповідно до Закону та Постанови №393 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначило ОСОБА_1 пенсію за вислугу років у 2016 році. При цьому, Головне управління здійснило розрахунок пенсії позивача з травня 2016 року відповідно до відомостей про розмір грошового забезпечення позивача наданих уповноваженим органом. Виходячи з положень п. 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2017 №3-1, відповідач вважає, що подана ОСОБА_1 довідка від 26.04.2018 №29 не відповідає встановленій формі та не було направлена до органу Пенсійного фонду України безпосередньо уповноваженим органом, а тому така довідка правомірно не була взята до уваги.

Додатково представник відповідача посилався на обставину пропуску позивачем шестимісячного строку звернення до суду із цим позовом, оскільки, на думку відповідача, позивач мав дізнатися про порушення своїх прав з травня 2016 року (місяця призначення пенсії вперше).

Крім того, відповідачем були подані до суду копії документі з матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 разом із супровідним листом (вх. №03-14/2505/19 від 09.01.2019).

21.01.2019 від позивача через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив, в якій останній додатково наголосив на обґрунтованості заявлених позовних вимог. Зокрема, позивач зазначив, що у період виникнення спірних правовідносин він проходив військову службу в Національній гвардії України. У свою чергу структуру та умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу Національної гвардії України упорядковано іншим підзаконним нормативно-правовим актом, ніж той на який посилається відповідач в тексті свого відзиву, а саме - постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 та Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам», затвердженою наказом Міністра внутрішніх справ України від 04.07.2014 №638.

З огляду на вказане, виходячи з положень п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов до висновку про можливість розгляду даної адміністративної справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , звільнений з військової служби в Національній гвардії України, наразі перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років, призначену з 09.04.2016 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

З наявного у справі протоколу про призначення пенсії за вислугу років з матеріалів пенсійної справи № (НГУ) від 09.04.2016 вбачається, що при обчисленні та призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років вперше Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві було враховане грошове забезпечення у наступному складі: посадовий оклад, оклад за військове звання, процентна надбавка за вислугу років (40%), а також середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці (надбавка за кваліфікацію, надбавка за особливо важливі завдання, щомісячна премія - передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294). Для обчислення та призначення пенсії позивачу відповідачем були використані грошовий атестат і довідка від 13.04.2016 №67 про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії за 24 календарні місяці служби підряд перед звільненням), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», - видані ОСОБА_1 Головним управлінням Національної гвардії України.

В подальшому, у травні 2018 року відповідач на підставі п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 перерахував позивачу пенсію з 1 січня 2018 року, про що свідчать наявні у матеріалах пенсійної справи розрахунки перерахованої пенсії за вислугу років з автоматизованої системи від 04.04.2018. Такий перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 1 січня 2018 року було здійснено відповідачем на підставі отриманої від Головного управління Національної гвардії України інформації про розмір та склад грошового забезпечення військовослужбовця, а саме - довідки вих. №27/33/5-7178 від 23.03.2018 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103. Зокрема, дана довідка уповноваженого органу містила наступні відомості: розмір грошового забезпечення за посадою, за нормами чинними станом 1 березня 2018 року, - 13 845 грн., склад такого грошового забезпечення: посадовий оклад, оклад за військовим званням «полковник», надбавка за вислугу років (50%). Така довідка була оформлена за формою, визначеною додатком 2 до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103).

02.10.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії, з включенням до складу грошового забезпечення з якого обчислюється пенсія, всіх складових грошового забезпечення виплаченого ОСОБА_1 за останні 24 календарні місяця служби перед звільненням, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, - а саме із сукупної суми грошового забезпечення 327 822 грн., визначеного у довідці Головного управління Національної гвардії України від 26.04.2018 №29 про грошове забезпечення та інші види виплат, з яких було сплачено єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.04.2014 по 31.03.2016. Оригінал такої довідки від 26.04.2018 позивач надав відповідачу разом із заявою на перерахунок пенсії.

Оглянувши зміст довідки від 26.04.2018 №29 суд встановив, що остання була оформлена в довільній формі та містила відомості про види грошового забезпечення: посадовий оклад, надбавку за виконання особливо важливих завдань, надбавку за роботу в умовах режимних обмежень, надбавку за кваліфікацію, щомісячну премію, щомісячну додаткову грошову винагороду (період виплати з лютого по грудень 2015 року, лютий-березень 2016 року), матеріальні допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, одноразові премії, грошову винагороду за безперервну військову службу, винагороду за участь в АТО, індексацію.

Своїм листом від 11.10.2018 №92121/03 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві з посиланням на норми ст. 43 №2262-ХІІ та п. 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 відмовило ОСОБА_1 у перерахунку пенсії з тих підстав, що такі види грошового забезпечення як: грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, одноразові премії, грошова винагорода за безперервну військову службу, індексація, винагорода за участь в АТО, не можуть бути враховані до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії відповідно до Закону.

Не погоджуючись із правомірністю такої відмови відповідача у проведенні перерахунку розміру призначеної пенсії на підставі довідки Головного управління Національної гвардії України від 26.04.2018 №29, ОСОБА_1 15.11.2018 звернувся з даним адміністративним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва. Як видно з тексту такої позовної заяви, дії та рішення органу Пенсійного фонду України з проведення перерахунку пенсії позивачу з 1 січня 2018 року на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 та з використанням довідки Головного управління Національної гвардії України №27/33/5-7178 від 23.03.2018 позивачем у межах даного спору не оскаржуються.

Беручи до уваги, що відповідач відмовив ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії з використанням довідки Головного управління Національної гвардії України від 26.04.2018 №29, про що повідомив позивача в листі від 11.10.2018, то суд приходить до висновку, що про порушення своїх прав позивач дізнався з дня отримання вказаного листа. Таким чином, в даному випадку шестимісячний строк звернення до суду із цим позовом позивачем не було пропущено.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Нормативно-правовим актом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону №2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Приписами ч.ч. 2 та 3 ст. 9 Закону №2011-XII передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Одночасно п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» було передбачено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону №2011-XII, пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.

За змістом норм ст. 49 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ) пенсію згідно з цим Законом призначають органи Пенсійного фонду України. Документи про призначення пенсії розглядає орган Пенсійного фонду України і не пізніше ніж у 10-денний строк з дня їх надходження приймає рішення про призначення або про відмову в призначенні пенсії.

Відповідно ч. 3 ст. 43 Закону №2262-ХІІ (у редакції чинній на момент призначення пенсії позивачу), пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з положеннями п. 7 Постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 №393, у редакції чинній на момент призначення пенсії позивачу, пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 р. - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Системний аналіз наведених вище норм права дає підстави для висновків, що Закон №2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Тобто при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

При цьому, факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного ст. 43 Закону №2262-ХІІ, який є вичерпним.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 у справі №522/2738/17, а також в постановах Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №522/11262/16-а, від 13.03.2019 у справі №758/12628/16-а, від 19.03.2019 у справі №727/5754/16-а, від 26.04.2019 у справі №734/1066/16-а, від 03.09.2019 у справі №522/11264/16-а, від 16.10.2019 у справі №822/229/18, від 23.10.2019 у справі №522/13151/17.

Дослідивши та проаналізувавши зміст документів використаних відповідачем у квітні 2016 року при призначені ОСОБА_1 пенсії за вислугу років вперше (а саме: грошового атестату та довідки Головного управління Національної гвардії України від 13.04.2016 №67 про щомісячні додаткові види грошового забезпечення) та довідки Головного управління Національної гвардії України від 26.04.2018 №29, поданої позивачем для здійснення перерахунку первинно обчисленого розміру пенсії, суд встановив, що остання довідка уповноваженого органу містила додаткові відомості про виплачені позивачу за 24 календарні місяці перед звільненням щомісячні та одноразові додаткові види грошового забезпечення, а також індексацію, нараховану на суми грошового забезпечення Тобто, фактично довідка Головного управління Національної гвардії України від 26.04.2018 №29 уточнювала зміст попередньо виданих названим відомством пенсіонеру документів для призначення пенсії.

Зокрема, в довідці від 26.04.2018 №29 уточнювався помісячний та загальний розмір виплаченої ОСОБА_1 щомісячної премії (визначеної Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294), наводилися відомості про виплату ОСОБА_1 за відповідний період наступних щомісячних та одноразових додаткових видів грошового забезпечення: щомісячної додаткової винагороди, призначеної відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій») та виплата якої здійснювалося щомісячно з лютого по грудень 2015 року, а також у лютому-березні 2016 року; одноразових премій; разових грошових допомог для оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань; разової грошової винагороди за безперервну військову службу; разових винагород за участь в АТО, а також відомості про нараховані таке грошове зобов`язання суми індексації.

В ході судового розгляду даної справи відповідач не спростував документально легітимність видачі даної довідки позивачу, правильність та достовірність наведених у ній відомостей.

За змістом норм ч. 1 і 2 ст. 63 №2262-ХІІ (в редакції чинній на момент подання позивачем до відповідача заяви про перерахунок пенсії призначеної вперше) перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Крім того, окремо ч. 4 цієї ж статті Закону передбачено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Враховуючи встановлені обставини справи та наведені вище правові позиції Верховного Суду, що в силу припису ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України мають враховуватися судом при застосуванні норм права у спірних правовідносин, суд приходить до висновків, що Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві мало провести перерахунок первинно призначеної пенсії ОСОБА_1 за наслідками отримання заяви позивача від 02.10.2018. При цьому, при обчисленні розміру пенсії ОСОБА_1 до складу грошового забезпечення, з якого обраховувався розмір пенсії, мали бути включені отримані позивачем згідно з довідкою Головного управління Національної гвардії України від 26.04.2018 №29 наступні додаткові види грошового забезпечення: надбавка за виконання особливо важливих завдань, надбавка за роботу в умовах режимних обмежень, надбавка за кваліфікацію, щомісячна премія, щомісячна додаткова грошова винагорода.

При цьому, суд відхиляє як необґрунтовані посилання на відповідача на неможливість прийняття до розгляду наданої позивачем довідки від 26.04.2018 №29 з мотивів, що: таку довідку до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві надав позивач, а не уповноважений орган, який її склав; довідка оформлена за іншою формою, ніж була передбачена додатком 2 «Довідка про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій» до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 (що втратив чинність у даній частині з 05.03.2019). Оскільки як вбачається з положень п. 1 - 3 вказаного Порядку №45, у редакції чинній до 05.03.2019, оформлення та подання уповноваженими органами до органів Пенсійного фонду довідок для перерахунку пенсій за зазначеною формою передбачалося у зв`язку з випадками підвищення грошового забезпечення військовослужбовців та деяких інших осіб. В спірному випадку обставина підвищення розмір виплаченого позивачу перед звільненням грошового забезпечення була відсутня. Також норма ст. 63 Закону №2262-ХІІ передбачає право пенсіонера самостійно подати до органу Пенсійного фонду України додаткові документи для проведення перерахунку розміру раніше призначеної пенсії.

Окрім того, розглядаючи дану справу суд дійшов висновку про можливість включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, також сум індексації грошового забезпечення з наступних мотивів.

Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 №2017-ІІІ (далі - Закон №2017-ІІІ) визначено, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (ч. 2 ст. 19 Закону №2017-ІІІ).

Статтею 9 Закону №2011-XII передбачено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України регульовано Законом України від 03.07.1991 №1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон № 1282-ХІІ).

Згідно ст. 1 і 2 вказаного Закону індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).

Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, а не тільки грошове забезпечення військовослужбовців, а також те, що здійснення індексації врегульовано окремим законом, до якого стаття 9 Закону №2011-ХІІ містить відсилочну норму, колегія суддів вважає, що механізм індексації має універсальний характер і питання її врахування до складу грошового забезпечення для призначення пенсії за вислугу років не регулюється положеннями Закону №2011-XII або Закону №2262-ХІІ.

Верховний Суд у складі суддів Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, розглянувши справу №638/9697/17 при вирішенні питання включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, отриманої військовослужбовцем індексації грошового забезпечення, у постанові від 03.04.2019 відступив від раніше висловленої з цього питання правової позиції Верховного Суду у справах №522/11262/16-а та №522/7855/17 та сформулював такий правовий висновок.

Незважаючи на наявність спеціального законодавства, зокрема Закону №2262-ХІІ та відповідних підзаконних нормативних актів, якими врегульовуються відносини щодо обчислення (призначення, перерахунку) пенсій військовослужбовцям та наявність спеціального законодавства, зокрема Закону №2011-ХІІ, яким імперативно визначаються види (складові) грошового забезпечення військовослужбовців, натомість які не врегульовують питання віднесення індексації грошового забезпечення до видів грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, при вирішенні цього питання слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема Закону №2017-ІІІ, Закону №1282-ХІІ, та Порядку №1078.

Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист. В іншому випадку, не врахування індексації при обрахунку пенсії за вислугу років призвело б до застосування для визначення розміру пенсії знеціненого грошового забезпечення.

Таким чином, беручи до уваги наведені правові висновки Верховного Суду, суд погоджується з позицією позивача про те, що до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 , з якого обчислюється розмір пенсії при здійсненні перерахунку такої пенсії, має бути включена індексацію грошового забезпечення згідно з довідкою Головного управління Національної гвардії України від 26.04.2018 №29.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з нормами ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Щодо питання про розподіл судових витрат за результатами розгляду цієї справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

В даному випадку питання про розподіл судових витратах не вирішується, оскільки позивач, як особа зі статусом учасника бойових дій, скористався наданою йому відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (у відповідній редакції, що діяла на момент подання позову до суду) пільгою щодо сплати судового збору при зверненні із цим позовом до суду, а тому відповідно витрати по сплаті судового збору не поніс. Понесення відповідачами інших витрат, ніж витрати на оплату судового збору чи/або витрат на правничу допомогу адвоката, у зв`язку з розглядом даної справи документально також не підтверджено.

Що стосується правомірності заявленого представником позивача клопотання про звернення рішення до негайного виконання в порядку ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України, то суд вважає його необґрунтованим. Так, за змістом норм ч. 1 і 2 ст. 371 зазначеного Кодексу, негайно виконуються рішення суду про: 1) присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць; 2) присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; 3) поновлення на посаді у відносинах публічної служби; 4) припинення повноважень посадової особи у разі порушення нею вимог щодо несумісності; 5) уточнення списку виборців; 6) усунення перешкод та заборону втручання у здійснення свободи мирних зібрань; 7) накладення арешту на активи, що пов`язані з фінансуванням тероризму та стосуються фінансових операцій, зупинених відповідно до рішення, прийнятого на підставі резолюцій Ради Безпеки ООН, зняття арешту з таких активів та надання доступу до них. Негайно також виконуються рішення суду, прийняті в адміністративних справах, визначених пунктами 1, 5 частини першої статті 263, пунктами 1 - 4 частини першої статті 283 цього Кодексу.

Суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення: 1) у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті; 2) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності громадського об`єднання; про примусовий розпуск (ліквідацію) громадського об`єднання; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства; 4) про встановлення обмеження щодо реалізації права на свободу мирних зібрань.

В даному випадку вирішуючи дану справу суд зобов`язав суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії на користь позивача, а не вирішив питання про присудження на користь позивачу конкретних сум коштів. У зв`язку з цим суд не вбачає підстави для звернення цього рішення суду до негайного виконання.

Керуючись ст.ст. 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 134, 139, 241-246, 250, 255, 261-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, адреса місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у проведенні перерахунку раніше призначеної ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії за вислугу років.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, адреса місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на підставі довідки Головного управління Національної гвардії України від 26.04.2018 №29, з урахуванням включеного до складу грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, сум надбавки за виконання особливо важливих завдань, надбавки за роботу в умовах режимних обмежень, надбавки за кваліфікацію, щомісячної премії, щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації, та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) таку перераховану пенсію за період жовтень-грудень 2017 року, з урахуванням вже виплачених сум.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок