Справа № 120/2926/19-а
Суддя: Свентух Віталій Михайлович
Дата ухвалення: 2019-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

22 жовтня 2019 р. Справа № 120/2926/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Свентуха Віталія Михайловича,

за участю:

секретаря судового засідання: Назарук А.В.

позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

до Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що 04.07.2019 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком із врахуванням середньої заробітної плати і коефіцієнту трудового стажу. Однак, листом №2157/Д-10 від 05.08.19 відповідачем відмовлено у такому перерахунку та вказано, що пенсія призначена і виплачується у відповідності до чинного законодавства України.

Позивач вважає такі дії протиправними, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.

Ухвалою від 18.09.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 07.10.2019 року о 12:00 год. Даною ухвалою також надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

03.10.2019 року на адресу суду надійшов відзив на адміністративний позов (вх. №48025/19 від 03.10.2019р.), в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 26.12.2014 року Головним управлінням ПФУ у Вінницькій області позивачу призначено пенсію за вислугу років як працівнику освіти.

У зв`язку із працевлаштуванням позивача, виплату пенсії з 29.12.2014 року припинено, а з 01.09.2016 року відповідно до заяви позивача та звільнення її з роботи пенсію за вислугу років поновлено.

23.04.2019 року позивач звернулася із заявою до відповідача про переведення з одного виду пенсії на інший. Тому, ГУ ПФУ у Вінницькій області при перерахунку пенсії позивачу застосовувало показник середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення (попереднього) перерахунку пенсії.

Відтак, відповідач вважає свої дії правомірними.

07.10.2019 року у судове засідання представник відповідача не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, що підтверджується матеріалами у справі, тому, вислухавши думку позивача, суд, ухвалою, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, занесеної секретарем судового засідання до протоколу судового засідання 07.10.2019 року, продовжив розгляд справи за відсутності відповідача.

У судовому засіданні 07.10.2019 року оголошено перерву у зв`язку з необхідністю витребувати пенсійну справу позивача у ГУ ПФУ у Вінницькій області.

Ухвалою від 07.10.2019 року суд зобов`язав відповідача надати пенсійну справу ОСОБА_1 для огляду у судовому засіданні та призначив судовий розгляд на 16:10 год. 17.10.2019 року.

17.10.2019 року у судовому засіданні суд дослідив матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 , у зв`язку з чим, виникла необхідність оголосити перерву у судовому засіданні для надання представником відповідача письмових пояснень щодо розрахунку пенсії позивача, який міститься у матеріалах пенсійної справи. Перерва оголошена до 14:00 год. 22.10.2019 року.

22.10.2019 року через канцелярію суду представником відповідача подано додаткові пояснення щодо перерахунку пенсії позивача (вх. №50154 від 22.10.2019р.).

У судовому засіданні 22.10.2019 року позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Представник відповідача позов не визнала, заперечила щодо його задоволення з підстав, що наведені у письмовому відзиві.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

23 квітня 2019 року ОСОБА_1 переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком. 04.07.2019 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком, в якій просила призначити пенсію із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення пенсії (8664,25) грн. при переході з пенсії за вислугу років на пенсію за віком.

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області листом від 05.08.2019 року №2157/Д-10 повідомило, що розрахунок пенсії проведений із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників зайнятих у галузі економіки України за 2014-2016р.р.(3764,40)грн. Також, у листі вказано, що середня заробітна плата по Україні, з урахуванням якої проводилось обчислення пенсій після проведення відповідного перерахунку становить: 3764,40 грн. х 1,17 = 4404,35 грн.

Позивач ОСОБА_1 вважає, що дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови у призначенні пенсії за віком з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за три роки є безпідставними, в зв`язку з чим звернулася до суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом (ст. 44 Конституції України).

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За приписами ч.2 ст.40 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск -сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К -страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Водночас, ч.3 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" установлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст.40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

З аналізу зазначених вище норм законодавства вбачається, що ч. 3 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» установлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший.

Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Однак, у випадку із заявою позивача мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а тому має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком).

Суд звертає увагу, що 25.12.2014 року ОСОБА_1 було призначено пенсію за вислугу років як працівнику освіти відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії.

Для призначення пенсії за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивач звернулася вперше у квітні 2019 року.

Відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком та по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу особою на час звернення за пенсією чи ні. Пенсія за вислугу років призначається лише при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Згідно з п.11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, пенсія за вислугу років призначається у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.

У випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно частини третьої ст.45 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була застосована Верховним Судом України у постанові від 29 листопада 2016 року у справі №133/476/15-а (№21-6331а15) та підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 876/5312/17.

Позивач у позовних вимогах просить призначити їй пенсію за віком відповідно до ч.2 ст.40 та п.4.4. Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Вказані положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" регламентують показники для розрахунку розміру пенсії, а пенсія за віком призначається на підставі ст.26 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За таких обставин, пенсія за віком позивачу має бути призначена на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а розмір пенсії повинен визначатись відповідно до ч.2 ст.40 цього Закону із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а тому позов підлягає частковому задоволенню.

З метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду та зважаючи на положення ч.2 ст.9 КАС України, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково шляхом визнання протиправності дій Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 23.04.2019 року.

Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи часткове задоволення позову, позивачу підлягають відшкодувнню у пропорційному виразі до розміру задоволених вимог 384,20 грн. (триста вісімдесят чотири грн. 20 коп.) судового збору, сплаченого при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 23.04.2019 року.

В решті заявлених позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 384,20 грн. (триста вісімдесят чотири грн. 20 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе 7, ).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, буд. 7, м.Вінниця, 21100, ).

Рішення у повному обсязі складено 25.10.2019р.

Суддя Свентух Віталій Михайлович