Справа № 824/940/19-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2019-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 р. м. Чернівці Справа № 824/940/19-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Анісімова О.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження за правилами письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби в Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

І. РУХ СПРАВИ

1.1. Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області (далі - відповідач), у якому просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління Державної фіскальної служби в Чернівецькій області № Ф-20291-50 від 24.05.2019 року.

1.2. 22.08.2019 року по справі відкрите спрощене провадження без повідомлення учасників справи.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

2.1. 24.05.2019 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у Чернівецькій області сформовано та направлено позивачу вимогу про оплату боргу (недоїмки) року № Ф-20291-50.

2.2. Зазначена вимога була сформована відповідачем на підставі того, що позивач, згідно реєстраційних даних контролюючого органу, перебуває на обліку як фізична особа-підприємець з 27.08.2004 року та як особа, що проводить незалежну професійну діяльність (арбітражний керуючий) з 30.08.2013 року. За таких підстав, на переконання відповідача, позивач зобов`язаний сплачувати та подавати звітність з єдиного внеску за кожним видом діяльності.

2.3. З даною вимогою відповідача позивач не згідний повністю та вважає, що вона підлягає скасуванню.

ІІІ АРГУМЕНТИ СТОРІН

Аргументи позивача

3.1. На думку позивача вимога № Ф-20291-50 від 24.05.2019 року про сплату боргу (недоїмки) по єдиному внеску в сумі 20013,11 грн. підлягає скасуванню виходячи з наступного. Так, позивач стверджує, що за весь період здійснення підприємницької діяльності (в т.ч. діяльності арбітражного керуючого) ним здійснювались нарахування та сплата єдиного соціального внеску (до 2010 року внесків до Пенсійного фонду України). Зокрема ним нараховано та сплачено єдиного соціального внеску за 2017 рік в розмірі 9152,00 грн., за 2018 рік в розмірі 9828,72 грн. За 1 квартал 2019 року сплачено 2754,18 грн. А тому зазначає, що оскільки він з 2004 року зареєстрований як фізична особа-підприємець і на нього поширюється дія Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», до нього не можуть застосовуватись положення ч. З ст. 5 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 2464. Таким чином наведені аргументи вказують на неправомірність донарахування йому податковим органом єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування як платнику, який провадить незалежну професійну діяльність, в розмірі 20013,11 грн.

3.2. Крім того, вказує, що безпідставність дій податкового органу по формуванню вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-20291-50 від 24.05.2019 року підтверджується наступним. Пункт 14.1.226 статті 14 Податкового Кодексу України визначає, що самозайнята особа - це платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Відповідно до п. 65.2 ст. 65 Податкового кодексу України, облік самозайнятих осіб здійснюється шляхом внесення до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків записів про державну реєстрацію або припинення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності, перереєстрацію, постановку на облік, зняття з обліку, внесення змін стосовно самозайнятої особи, а також вчинення інших дій, які передбачені Порядком обліку платників податків, зборів. При цьому відповідно до підпункту 65.4.4 статті 65 Податкового кодексу України, контролюючий орган відмовляє в розгляді документів, поданих для взяття на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа.

3.3. Таким чином, позивач стверджує, що податковим законодавством виключена можливість подвійного взяття на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа.

Аргументи відповідача

3.4. Відповідач 12.09.2019 року надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що в розумінні Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 2464 фізичні особи - підприємці та особи, які провадять незалежну професійну діяльність, також розглядаються як окремі платники єдиного внеску. А тому, враховуючи те, що ОСОБА_1 одночасно є фізичною особою-підприємцем, що здійснює свою діяльність на спрощеній системі оподаткування, а також особою, яка проводить незалежну професійну діяльність та перебуває на обліку як самозайнята особа, зобов`язаний сплачувати та подавати звітність з єдиного внеску за кожним видом діяльності.

3.5. При цьому, зауважує, що згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивач лише до 06.01.2012 р. здійснював діяльність, як фізична особа-підприємець за КВЕД 74.14 Консультування з питань комерційної діяльності й керування, що включає в себе діяльність арбітражного керуючого. З 06.01.2012 р. позивач здійснював діяльність арбітражного керуючого окремо від його підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, оскільки в подальшому, згідно офіційної інформації з ЄДР, КВЕД позивача, як фізичної особи-підприємця не включали діяльності арбітражного керуючого, а саме КВЕД «Консультування з питань комерційної діяльності і керуванння». Даний факт підтверджується також поданою позивачем до податкового органу податковою декларацією про майновий стан і доходи за 2018р. 18.04.2019 р. Згідно додатку Ф2 до податкової декларації, у розрахунку податкових зобов`язань доходів від провадження незалежної професійної діяльності вказано суму одержаного доходу за кодом виду економічної діяльності згідно з КВЕД - 70.22 «Консультування з питань комерційної діяльності і керуванння».

3.6. Окрім цього, вказує, що позивачем окремо було подано до податкового органу податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 2018 рік. Також позивачем було подано до податкового органу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік, згідно додатку Ф2 якої у розрахунку податкових зобов`язань доходів від провадження незалежної професійної діяльності вказав суму одержаного доходу 38 400 грн., за кодом виду економічної діяльності згідно з КВЕД 70.22 «Консультування з питань комерційної діяльності й керування».

3.7. Таким чином, відповідач зазначає, що враховуючи офіційні дані облікової картки зі сплати єдиного соціального внеску у позивача існує недоїмка щодо сплати єдиного соціального внеску, а тому відповідач на підставі статті 25 Закону №2464 мав всі законні підстави сформувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-20291 від 24.05.2019 року. Дану податкову вимогу було направлено ОСОБА_1 із рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

IV. ЗАЯВИ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

4.1. Заяв та клопотань від учасників справи не надходило.

V. ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

5.1. 9. Як вбачається із матеріалів справи, позивач згідно витягів з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань серії (станом на 01.01.2012 року, 01.08.2019 року, 08.08.2019 року) з 26.08.2004 року зареєстрований фізичною особою-підприємцем (а.с. 14, 70, 73).

5.2. Згідно свідоцтва платника єдиного податку серії НОМЕР_1 з 01.07.2012 року позивач перебуває на спрощеній системі оподаткування (а.с. 18).

5.3. Разом з цим, згідно витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань серії (станом на 01.01.2012 року) видами діяльності позивача є: код КВЕД 74.11.2 - нотаріальна та інша юридична діяльність (основний); код КВЕД 51.19.0 - посередництво в торгівлі товарами широкого асортименту код КВЕД 74.14.0 - консультування з питань комерційної діяльності та управління; код КВЕД 74.12.0 - управління підприємствами (а.с. 73-74).

5.4. Згідно витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань серії (станом на 01.08.2019 року) видами діяльності позивача є: код КВЕД 01.46 - розведення свиней; код КВЕД 01.47 - розведення свійської птиці; код КВЕД 01.49 розведення інших тварин; код КВЕД 01.62 - допоміжна діяльність у тваринництві; код КВЕД 69.10 - діяльність у сфері права (основний), код КВЕД 69.20 - діяльність у сфері бухгалтерського обліку й аудиту; консультування з питань оподаткування. При цьому, зазначено, що зміна видів діяльності була здійснена 06.01.2012 року (а.с. 70-72).

5.5. Згідно витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань серії (станом на 08.08.2019 року) видами діяльності позивача є: код КВЕД 69.10 - діяльність у сфері права (основний), код КВЕД 69.20 - діяльність у сфері бухгалтерського обліку й аудиту; консультування з питань оподаткування. При цьому, зазначено, що зміна видів діяльності була здійснена 02.09.2019 року (а.с. 14-15).

5.6. Відповідно до свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №1403 від 25.07.2013 року, виданого Міністерством юстиції України ОСОБА_1 отримав право здійснювати діяльність арбітражного керуючого без обмеження строку дії (а.с. 20).

5.7. Згідно довідки №017 від 30.08.2013 року форми №4-ОПП фізичну особу-підприємця, арбітражного керуючого ОСОБА_1 взято на облік платника податків (а.с. 21).

5.8. 12.01.2018 року позивачем було подано до контролюючого органу звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік, в якому позивачем самостійно визначено суми єдиного внеску, які належить сплатити (а.с. 22-23). Вказаний звіт згідно отриманої позивачем квитанції № 2 від 13.01.2019 року податковим органом прийнято (а.с. 24).

5.9. 22.01.2019 року позивачем було подано до контролюючого органу звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2018 рік, в якому позивачем самостійно визначено суми єдиного внеску, які належить сплатити (а.с. 25-26). Вказаний звіт згідно отриманої позивачем квитанції № 2 від 22.01.2019 року податковим органом прийнято (а.с. 27).

5.10. У період з 01.01.2017 року по дату звернення до суду з позовною заявою позивачем, згідно вказаних вище звітів, як фізичною особою-підприємцем щомісячно сплачувався єдиний внесок відповідно до обраної ним спрощеної системи оподаткування, про що свідчать копії наданих ним квитанцій по сплаті єдиного соціального внеску (а.с. 28-40).

5.11. Заяви за формою №5-ОПП з позначкою "Зміни" позивач до органів податкової служби не подавав (а.с. 69)

5.12. Відповідно до інтегрованої (облікової) картки платника за позивачем станом на 30.04.2019 року рахується заборгованість по сплаті єдиного соціального внеску у розмірі 20013,11 грн. (а.с. 77-88).

5.13. 24.05.2019 року посадовими особами ГУ ДФС у Чернівецькій області винесено вимогу №Ф-20291-50 про сплату позивачем боргу (недоїмки) по єдиному внеску в сумі 20013,11 грн. (а.с. 42, 76). Вказана вимога належним чином надіслана та вручена позивачу 12.06.2019 року, що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 76).

VІ. ПОЗИЦІЯ СУДУ

6.1. Предметом цього позову є вимога про сплату боргу (недоїмки) Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області від 24.05.2019 року №Ф-20291-50, згідно якої позивач зобов`язаний сплатити недоїмку зі сплати єдиного внеску в сумі 20013,11 грн.

6.2. Згідно статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

6.3. Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України №2755-VI від 02.12.2010 року (далі - ПК України).

6.4. Відповідно до пункту 41.1 статті 41 ПК України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

6.5. Згідно частини першої статті 12 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №2464-VI від 08.07.2010 року (далі - Закон №2464-VI) завданнями центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є забезпечення адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійснення контролю за сплатою єдиного внеску.

6.6. Пунктом 3 частини другої статті 12 Закону України №2464-VI визначено, що Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, відповідно до покладених на нього завдань здійснює контроль за додержанням законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати єдиного внеску.

6.7. Статтею 4 Закону № 2464-VI визначено перелік платників єдиного соціального внеску, серед яких фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно (пункт 1 частини 1 статті 4) та особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме, наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності (пункт 5 частини 1 статті 4).

6.8. Відповідно до підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 ПК України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

6.9. Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою-підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

6.10. З матеріалів справи встановлено, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець. Разом з цим, позивачем двічі змінювалися види діяльності. При цьому, на час винесення оскаржуваної вимоги основним видом діяльності позивача як фізичної особи-підприємця була діяльність у сфері права (код КВЕД 69.10).

6.11. Відповідно до свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №1403 від 25.07.2013 року, позивач отримав право здійснювати діяльність арбітражного керуючого без обмеження строку дії (а.с. 20).

6.12. Відповідно до статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" арбітражний керуючий - фізична особа, призначена господарським судом у встановленому порядку в справі про банкрутство як розпорядник майна, керуючий санацією або ліквідатор з числа осіб, які отримали відповідне свідоцтво і внесені до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

6.13. Тобто, із викладеного можна зробити висновок, що позивач є самозайнятою особою та здійснює як підприємницьку діяльність будучи фізичною особою-підприємцем, так і незалежну професійну діяльність арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Законодавець розмежовує платників єдиного внеску на фізичних осіб-підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність.

Закон N 2464-VI не визначає такого платника єдиного внеску, як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності. Фізична особа-підприємець та особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, є різними платниками єдиного внеску.

Щодо взяття на облік платників податків

6.14. Відповідно до частини 1 статті 5 Закону № 2464-VI облік осіб, зазначених, зокрема, у пунктах 4, 5 частини 1статті 4 цього Закону, ведеться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування, а щодо застрахованих осіб, які є учасниками накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, - з національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та Пенсійним фондом.

6.15. Взяття на облік осіб, зазначених, зокрема, у пунктах 4, 5 частини 1 статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників.

6.16. Взяття на облік платників єдиного внеску, зазначених, зокрема, у пунктах 4, 5 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів з внесенням відповідних відомостей до реєстру застрахованих осіб (частина 2 статті 5 Закону № 2464-VI).

6.17. Відповідно до статті 5 Закону № 2464-VI та інших нормативно-правових актів розроблено Порядок обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 24 листопада 2014 року № 1162, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 03 грудня 2014 року за № 1553/26330, (далі - Порядок № 1162).

6.18. Вказаний Порядок поширюється на платників єдиного внеску, зазначених у пунктах, зокрема, 4, 5 частини 1 статті 4 Закону № 2464 (пункт 3 розділу І Порядку № 1162).

6.19. Дані про взяття на облік платників єдиного внеску в порядку інформаційної взаємодії передаються державному реєстратору в день взяття їх на облік за місцезнаходженням чи місцем проживання із зазначенням: дати взяття на облік, найменування та коду за ЄДРПОУ контролюючого органу, в якому такого платника взято на облік, реєстраційного номера платника єдиного внеску (пункт 3 розділу ІІ Порядку № 1162).

6.20. Взяття на облік юридичних осіб (їх відокремлених підрозділів) та фізичних осіб-підприємців, відомості щодо яких містяться в Єдиному державному реєстрі, як платників єдиного внеску підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру, яка надсилається (видається) цим юридичним особам (відокремленим підрозділам) та фізичним особам - підприємцям у порядку, встановленому Законом України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» (далі - Закон № 755-IV) (пункт 4 розділу ІІ Порядку № 1162).

6.21. Дослідженням матеріалів справи судом встановлено, що позивач як фізична особа-підприємець із 27.08.2004 року перебуває на обліку контролюючого органу як платник єдиного внеску, що підтверджується інформаційними даними платника податків ОСОБА_1 в АІС «Податковий блок» (а. с.67).

6.22. Розділом ІІІ Порядку № 1162 встановлено порядок взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону № 755.

6.23. Взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону № 755, контролюючим органом здійснюється за місцезнаходженням чи місцем проживання у день отримання від них заяви про взяття на облік платника єдиного внеску за формою № 1-ЄСВ згідно з додатком 1, заяви про взяття на облік платника єдиного внеску (члена фермерського господарства) за формою № 12-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку (пункт 1 розділу ІІІ Порядку №1162).

6.24. Платники єдиного внеску, зазначені в пункті 5 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VI , подають заяву за формою № 1-ЄСВ (додаток 1) протягом 10 календарних днів після державної реєстрації незалежної професійної діяльності у відповідному уповноваженому органі та отримання документа, що підтверджує право фізичної особи на ведення незалежної професійної діяльності (пункт 2 розділу ІІІ Порядку №1162).

6.25. Платникам єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону № 755, контролюючим органом наступного робочого дня з дня взяття на облік безоплатно надсилається (вручається) повідомлення про взяття їх на облік за формою № 2-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку (пункт 3 розділу ІІІ Порядку №1162).

6.26. Аналіз положень цього Порядку свідчить про те, що взяття контролюючим органом на облік платників єдиного внеску осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, здійснюється виключно за заявою такої особи за формою № 1-ЄСВ. Взяття на облік платників єдиного внеску осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, контролюючим органом за власною ініціативою шляхом встановлення «ознаки незалежної професійної діяльності» Порядок №1162 не передбачає.

6.27. Судом встановлено, що позивач після отримання свідоцтва №1403 від 25.07.2013 року про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), заяву за формою № 1-ЄСВ до контролюючого органу не подавав. Натомість 30.08.2013 року відповідач самостійно встановив позивачу як фізичній особі-підприємцю ознаку незалежної професійної діяльності (а.с.67, зворотній бік), що не узгоджується з нормами Порядку №1162, якими визначена процедура взяття на облік платників єдиного внеску.

Окрім цього, позивачем не подано заяви за формою №5-ОПП з позначкою "Зміни".

Щодо сплати єдиного внеску.

6.28. Порядок обчислення і сплати єдиного внеску визначено Законом №2464-VI.

Частиною 2 статті 6 Закону №2464 визначені обов`язки платника єдиного внеску, серед яких обов`язок своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (пункт 1), подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю (пункт 4).

6.29. Згідно частини 3 цієї ж статті Закону №2464-VI обов`язки, передбачені частиною другою цієї статті, поширюються на платників, зазначених у пунктах 1, 4, 5, 5 1 та 16 частини першої статті 4 цього Закону. Тобто ці обов`язки поширюються і на позивача.

6.30. Згідно пункту 2 частини першої статті 1 Закону України №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

6.31. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 1 Закону України №2464-VI застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок.

6.32. Як зазначено судом вище, статтею 4 Закону України №2464-VI визначено платників єдиного внеску.

6.33. Пунктом 2 частини першої статті 7 Закону України №2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5- 1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

6.34. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 7 Закону України №2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

6.35. Відповідно до пункту 5 статті 8 Закону №2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

6.36. У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.

6.37. Відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказ Міністерства фінансів України 20.04.2015 № 449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 04 травня 2018 року № 469) у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.

6.38. Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом №2464, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом є недоїмкою (пункт 6 частини 1 статті 1 Закону №2464).

6.39. Згідно частини 3 статті 25 Закону №2464 суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

6.41. Частиною 4 цієї ж статті визначено, що орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

6.42. Абзацом 3 частини 8 статті 9 Закону №2464 платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини 1 статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

6.43. Абзацами 3 та 4 частини восьмої статті 9 Закону України №2464-VI передбачено, що платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Платники єдиного внеску, зазначені у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року.

Щодо подачі звітності

6.44. Пунктом 2 розділу III Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 435 від 14.04.2015 року (далі - Порядок № 435) визначено, що фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, формують та подають до органів доходів і зборів Звіт самі за себе один раз на рік до 10 лютого року, що настає за звітним періодом.

6.45. З огляду на викладене вище варто зазначити, що необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної діяльності та отримання доходу від такої роботи.

6.46. Відповідно до пункту 4 розділу III Порядку №435 особи, які провадять незалежну професійну діяльність, формують та подають самі за себе до органів доходів і зборів Звіт один раз на рік до 01 травня року, що настає за звітним періодом. Звітним періодом для них є календарний рік.

6.47. Згідно пункту 16 розділу IV Порядку 435 фізичні особи - підприємці, які мають ознаку незалежної професійної діяльності, формують та подають до органів доходів і зборів окремі звіти.

6.48. При цьому, із системного аналізу вказаної норми, випливає, що дана норма застосовується у разі якщо особа, яка проводить незалежну професійну діяльність та одночасно є фізичної особою підприємцем і здійснює відмінні види діяльності.

6.49. На підставі вищевикладеного можна зробити висновок, що особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, зокрема - арбітражного керуючого, вважається самозайнятою особою і платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування лише при умові, що така особа не є вже платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в межах такої незалежної професійної діяльності і що вона отримує дохід саме від такої незалежної професійної діяльності.

6.50. Як вбачається із матеріалів справи, позивач здійснює діяльність як фізична особа-підприємець, при цьому є арбітражним керуючим.

6.51. Позивач має сплачувати єдиний соціальний внесок коли він, як фізична особа-підприємець, здійснює діяльність відмінну від діяльності арбітражного керуючого, що є правильним та справедливим.

6.52. Враховуючи викладене, суд вважає, що оскільки дохід позивачу приносить саме діяльність як фізичної особи-підприємця, а не арбітражного керуючого, то позивач повинен сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування як фізична особа-підприємець.

6.53. При цьому, судом встановлено, що у період з 01.01.2017 року по дату звернення до суду з позовною заявою позивачем, згідно поданих звітів про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску, як фізичною особою-підприємцем щомісячно сплачувався єдиний внесок відповідно до обраної ним спрощеної системи оподаткування, про що свідчать копії наданих ним квитанцій по сплаті єдиного соціального внеску

6.54. Отже, перебуваючи на податковому обліку, як фізична особа-підприємець позивач також повинен перебувати на податковому обліку як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності та вести єдиний податковий облік та сплату податків саме як фізична особа-підприємець.

6.55. Враховуючи те, що позивач не перебуває на обліку платника єдиного внеску як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність, та відповідно не подає звітність як такий платник, суд вважає, що встановлення відповідачем позивачу як платнику єдиного внеску фізичній особі-підприємцю ознаки незалежної професійної діяльності та нарахування на цій підставі єдиного внеску є безпідставним.

6.56. Отже, приписи пункту 16 Порядку № 435 про обов`язок формування та подання звіту фізичною особою-підприємцем, яка має ознаку незалежної професійної діяльності, не відповідають положенням пунктів 4 та 5 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VI. Особи, визначені цими пунктами, є окремими платниками єдиного внеску з певними особливостями їх обліку, різною базою нарахування єдиного внеску та порядку його сплати.

6.57. Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією щодо застосування вищезазначених норм процесуального права, викладеною у рішенні Верховного Суду від 02.09.2019 року у зразковій справі №520/3939/19 та в постанові Верховного Суду від 05.11.2018 року по справі №820/1538/17 (адміністративне провадження №К/9901/38076/18).

6.58. Частиною 5 статті 224 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

6.59. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 24.05.2019 року №Ф-20291-50 в сумі 2003,11 грн., видана Головним управлінням Державної фіскальної служби у Чернівецькій області є протиправною, а тому підлягає скасуванню.

VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

7.1. Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

7.2. Відповідачем не доведено суду правомірність вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 24.05.2019 року №Ф-20291-50.

7.3. Посилання контролюючого органу на наявність у позивача обов`язку окремо сплачувати єдиний соціальний внесок як фізична особа-підприємець та як самозайнята особа (особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність) не відповідає нормам чинного законодавства України, та відповідно призводить до повторної сплати єдиного внеску за одну й ту ж діяльність. За наявного існуючого правового регулювання взяття та перебування на обліку платника єдиного внеску фізичної особи-підприємця з ознакою провадження незалежної професійної діяльності не передбачено.

7.4. Взяття контролюючим органом на облік особи як платника єдиного внеску - фізичної особи-підприємця (пункт 4 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VI) та внесення відомостей до реєстру застрахованих осіб унеможливлює нарахування єдиного внеску за іншим типом платника без прийняття відповідних рішень і внесення змін щодо попереднього обліку особи у спосіб, визначений Законом і підзаконними нормативно-правовими актами.

7.5. При цьому суд зазначає, що одним з принципів податкового законодавства України відповідно до норм статті 4, пункту 56.21 статті 56 ПК України є принцип презумпції добросовісності дій, рішень платника податків.

7.6. Такий підхід національного законодавства також узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі Компанія Вестберґа таксі Актіеболаґ та Вуліч проти Швеції. Суд визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

7.7. Відповідно до частин 1, 2 статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

7.8. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правила про прийняття рішення на користь платників податків, встановлено, що у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків належить віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків (справи "Серков проти України" (заява №39766/05), "Щокін проти України" (заяви №23759/03 та №37943/06), які відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" підлягають застосуванню судами як джерела права.

7.9. Предметом регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції є втручання держави у право на мирне володіння майном. У практиці ЄСПЛ (серед багатьох інших, наприклад, рішення ЄСПЛ у справах "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21 лютого 1986 року, "Щокін проти України" від 14 жовтня 2010 року, "Сєрков проти України" від 7 липня 2011 року, "Колишній король Греції та інші проти Греції" від 23 листопада 2000 року. "Булвес"АД проти Болгарії" від 22 січня 2009 року, "Трегубенко проти України" від 2 листопада 2004 року, "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання у право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції, а саме: чи є втручання законним; чи має воно на меті "суспільний", "публічний" інтерес; чи є такий захід (втручання у право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

7.10. Втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі закону нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним з питань застосування та наслідків дії його норм.

7.11. Втручання є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення "суспільного", "публічного" інтересу - втручання держави у право на мирне володіння майном може бути виправдано за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Саме національні органи влади мають здійснювати первісну оцінку наявності проблеми, що становить суспільний інтерес, вирішення якої б вимагало таких заходів. Поняття "суспільний інтерес" мас широке значення (рішення від 23 листопада 2000 року в справі "Колишній король Греції та інші проти Греції"). Крім того, ЄСПЛ також визнає, що й саме по собі правильне застосування законодавства, безперечно, становить "суспільний інтерес" (рішення ЄСПЛ від 2 листопада 2004 року в справі "Трегубенко проти України").

7.12. Критерій "пропорційності" передбачає, що втручання у право власності розглядатиметься як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. "Справедлива рівновага" передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, визначеною для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідного балансу не буде дотримано, якщо особа несе "індивідуальний і надмірний тягар". При цьому з питань оцінки "пропорційності" ЄСПЛ, як і з питань наявності "суспільного", "публічного" інтересу, визнає за державою досить широку "сферу розсуду", за винятком випадків, коли такий "розсуд" не ґрунтується на розумних підставах.

7.13. Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

VІІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

8.1. Статтею 139 КАС України вирішено питання розподілу судових витрат. Зокрема, відповідно до її частини 1 при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

8.2. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1921,00 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 18.07.2019 року (а.с. 4). Разом з цим, у поданій до суду позовній заяві позивачем заявлено одну вимогу майнового характеру, за яку, згідно вимог Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 р. № 3674-VI, позивачу належить сплатити судовий збір у розмірі 768,40 грн. Оскільки, позов задоволено повністю, суд стягує на користь позивача судові витрати (судовий збір) у сумі 768,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. Підстав для стягнення на користь позивача судових витрат у більшому розмірі немає.

8.3. Разом з цим, суд роз`яснює позивачу, що згідно пункту 1 частини 1 статті Закону №3674-VI сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Керуючись статтями 241-246, 250 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби в Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління Державної фіскальної служби в Чернівецькій області № Ф-20291-50 від 24.05.2019 року.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби в Чернівецькій області судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач - Головне управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області (58013, м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, 200-А, ).

Суддя О.В. Анісімов