Справа № 826/17641/18
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2019-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сорочка Є.О.,

суддів Єгорової Н.М.,

Федотова І.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з адміністративним позовом, в якому просили:

- стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) на користь ОСОБА_1 суму невиплаченого залишку гарантованого законом відшкодування за вкладами в неплатоспроможному банку ПАТ «КБ «Надра» у розмірі 41 049,05 грн;

- стягнути з Фонду на користь ОСОБА_1 суму майнової відповідальності у розмірі 3% річних з урахуванням індексу інфляції відповідно до розрахунку станом на день ухвалення рішення у справі;

- стягнути з Фонду на користь ОСОБА_1 суму завданих відповідачем збитків (упущеної вигоді) у розмірі 13% річних відповідно до розрахунку станом на день ухвалення рішення у справі;

- стягнути з Фонду на користь ОСОБА_1 5 000 грн у відшкодування моральної шкоди;

- зобов`язати Фонд акцептувати на користь ОСОБА_1 в четверту чергу кредиторських вимог до банку ПАТ «КБ «Надра» борг у розмірі 4 259,91 грн;

- стягнути з Фонду на користь ОСОБА_2 суму невиплаченого залишку гарантованого відшкодування за вкладами в ПАТ «КБ «Надра» у розмірі 39 005,55 грн;

- стягнути з Фонду на користь ОСОБА_2 суму майнової відповідальності у розмірі 3% річних з урахуванням індексу інфляції відповідно до розрахунку станом на день ухвалення рішення у справі;

- стягнути з Фонду на користь ОСОБА_2 суму упущеної вигоди у розмірі 13% річних відповідно до розрахунку станом на день ухвалення рішення у справі,

- стягнути з Фонду на користь ОСОБА_2 5 000 грн у відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.11.2018 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.12.2018 позовну заяву повернуто на підставі пункту 1 частини першої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) у зв`язку з тим, що позивачі не усунули недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Не погодившись з таким рішенням, позивачі подали апеляційну скаргу.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.01.2019 апеляційну скаргу залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.03.2019 апеляційну скаргу повернуто скаржникам у зв`язку із не усуненням недоліків апеляційної скарги, яку залишено без руху.

Постановою Верховного Суду від 10 липня 2019 року ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.05.2019 скасовано, а справу направлено до Шостого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду зі стадії вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.09.2019 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено її розгляду.

Позивачі в апеляційній скарзі просять скасувати оскаржувану ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, оскільки вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що підстави для повернення позовної заяви були відсутні.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 30 жовтня 2017 року позивачами скеровано до Фонду претензії щодо виплату їм залишку гарантованого законом відшкодування за вкладом в ПАТ "Комерційний банк "Надра", суми майнової відповідальності в розмірі 3% річних з урахуванням індексу інфляції відповідно, завданих збитків (упущеної вигоди) у розмірі 13% річних з урахуванням індексу інфляції.

Листом від 15 листопада 2017 року Фонд повідомив про відсутність підстав щодо виплати позивачам зазначених в претензіях сум.

З ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 02 лютого 2018 року по справі № 761/2987/18 вбачається, що 30 січня 2018 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшов цивільний позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із аналогічними вимогами, що й у позові, який було повернуто оскаржуваною ухвалою.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 липня 2018 року по справі № 761/2987/18 провадження по цивільній справі закрито та роз`яснено про належність вирішення спору в порядку адміністративного судочинства. Постановою Київського апеляційного суду від 18 жовтня 2018 року ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 10 липня 2018 року залишено без змін.

У зв`язку із викладеним, позивачі 26 жовтня 2018 року подали відповідний позов до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Залишаючи зазначений позов без руху, суд першої інстанції виходив із того, що позивачами подано позов з пропуском встановленого Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС) шестимісячного строку, а клопотання про поновлення такого строку заявники не додали. Також суд першої інстанції вказував на те, що позивачами не було сплачено судовий збір за подання позовної заяви.

Приймаючи оскаржувану ухвалу про повернення позову, суд першої інстанції вказав про те, що зазначені недоліки позивачем усунуті не були, а також звернув увагу на незрозумілість способу судового захисту у прохальній частині позову.

Відповідно до частин першої-другої статті 160 КАС у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Частинами п`ятою-дев`ятою статті 160 КАС встановлені вимоги до змісту позовної заяви, а статтею 161 КАС перелік та вимоги документів, що додаються до неї.

Відповідно до частин першої-другої статті 169 КАС суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За змістом пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що підставою для повернення позовної заяви, яку було залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам статей 160-161 КАС є неусунення вказаних судом недоліків у визначений судом строк.

Так, відповідно до частини шостої статті 161 КАС у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Колегія суддів наголошує на тому, що пропуск строку звернення до адміністративного суду не є невідповідністю позовної заяви вимогам статей 160-161 КАС, які встановлюють вимоги виключно до форми та змісту позову. Тобто пропуск строку не є недоліком, який може бути виправлений в порядку статті 169 КАС.

Водночас, порядок дій суду у випадку пропуску строку звернення до адміністративного суду на стадії вирішення питання можливості відкриття провадження у справі, врегульовано статтею 123 КАС.

Відповідно до частин першої-другої статті 123 КАС у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Таким чином, у разі подання особою позову після закінчення строків звернення до адміністративного суду без заяви про поновлення пропущеного строку, такий позов підлягає залишенню без руху в порядку статті 123 КАС.

Варто відмітити, що суд у такому випадку не встановлює строк на подання заяви про поновлення строку, оскільки такий строк встановлено законом та він складає десять днів.

Не зважаючи на це, судом першої інстанції було самостійно встановлено відповідний строк у п`ять днів, який до того ж є меншим, ніж строк, встановлений КАС.

Наведене свідчить, що позовну заяву не було залишено без руху в порядку статті 123 КАС у зв`язку з пропуском строку апеляційного оскарження, а тому позов не могло бути повернуто з цих підстав.

Водночас, як зазначалося, залишаючи позов без руху суду послався на положення частини шостої статті 161 КАС, яка передбачає обов`язок додати до позову заяву про поновлення строку звернення до суду та докази поважності причин його пропуску.

Колегія суддів наголошує, що позивачем у повній мірі були виконані вимоги цієї частини статті, оскільки у позовній заяві наведено як прохання про поновлення строку апеляційного оскарження так і відповідні мотиви про те, що позивачі у межах встановленого строку вже зверталися до суду із таким позовом, який розглядався у межах цивільної справи № 761/2987/18, провадження у якій, однак, було закрито, рішення про що 18.10.2018 на брало законної сили.

На тому, що клопотання про поновлення строку було подане позивачами, останніми було наголошено також і в заяві, поданій на виконання вимог ухвали про залишення позову без руху.

У свою чергу, повертаючи позов, суд першої інстанції вказав про те, що позивачами не додано до вказаної заяви про усунення недоліків жодного належного та допустимого доказу щодо звернення позивачів до цивільного суду з аналогічними позовними вимогами та належним чином завіреної копії рішення, прийнятого за наслідками такого розгляду.

Водночас, відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.

Згідно частини першої, п`ятої статті 4, частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Реєстру, в тому числі до інформації, визначеної статтею 7 цього Закону.

Суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Враховуючи викладене, оскільки суд має доступ до судових рішень, опублікованих у Єдиному державному реєстрі судових рішень, та вправі їх використовувати, то неподання позивачем паперових копій судових рішень, якими він обґрунтовує свої вимоги щодо поновлення строку апеляційного оскарження, не може бути слугувати підставою для висновку про невідповідність клопотання про поновлення строку та позовної заяви вимогам частини шостої статті 161 КАС.

Таким чином, посилання суду першої інстанції на невідповідність позовної заяви вимогам частини шостої статті 161 КАС є необґрунтованим.

Відповідно до частини третьої статті 161 КАС до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно частини восьмої статті 160 КАС якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

До позовної заяви позивачами не було долучено документа про сплату судового збору, проте зазначено, що вони звільняються від його сплати відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», якою передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Велика Палата Верховного Суду у постанові 15 травня 2019 року по адміністративній справі № 817/649/16 навела свій правовий висновок про те, що дія частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» поширюється на спори, які виникають між вкладниками банку та Фондом під час здійснення останнім владних управлінських функцій, а саме організації виплат відшкодувань за вкладами на підставі пункту 4 частини другої статті 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Наведений правовий висновок підтримав також і Верховний Суд у постанові від 10 липня 2019 року по даній справі, вказавши про те, що обов`язок позивачів сплатити судовий збір відсутній.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Від наведених вище правових висновків Верховного Суду щодо застосування частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у подібних правовідносинах Велика Палата Верховного Суду не відступала, а тому підстави для її неврахування при розгляді даної справи відсутні.

Таким чином, оскільки позивачі звільнені від сплати судового збору, то обов`язок долучення ними до позовної заяви документа про сплату судового збору немає, а отже висновок суду першої інстанції про невідповідність позову вимогам частини третьої статті 161 КАС є необґрунтованим.

В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції також вказав про те, що на незрозумілість прохальної частини позову щодо способу судового захисту.

Проте, суд апеляційної інстанції наголошує, що незрозумілість прохальної частини позову не було підставою для залишення позовної заяви без руху. У свою чергу, зміст позовних вимог є правом особи, яка звертається до суду, та не може бути розцінено як недолік позову. Суд першої інстанції здійснює остаточне визначення предмета спору та позовних вимог у підготовчому провадженні, а не на стації вирішення питання відкриття провадження. Крім того, на переконання колегії суддів, обраний позивачами спосіб захисту є цілком чітким та зрозумілим.

Враховуючи викладене, позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не містила недоліків, на які посилався суд першої інстанції, а тому підстави для її повернення відповідно до пункту 1 частини першої статті 169 КАС були відсутні.

За змістом частини першої статті 320 КАС підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, порушено норми процесуального права які призвели до неправильного вирішення питання, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 34, 243, 312, 320, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 грудня 2018 року, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Є.О. Сорочко

Суддя Н.М. Єгорова

Суддя І.В. Федотов

Повний текст постанови складений 24.10.2019.