Справа № 360/3322/19
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2019 року справа №360/3322/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Ястребової Л.В., суддів Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2019 р. у справі № 360/3322/19 (головуючий І інстанції Захарова О.В., повний текст складено 15.08.2019 в м. Сєвєродонецьку Луганської області) за позовом Комунального підприємства «Лисичанськтепломережа» до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про скасування постанови про стягнення виконавчого збору,-

УСТАНОВИВ:

У липні 2019 р. Комунальне підприємство «Лисичанськтепломережа» (далі позивач, КП «Лисичанськтепломережа») звернулось до суду з позовом до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області (далі - відповідач), з урахуванням уточнених позовних вимог, про визнання протиправною та скасування постанови від 05.07.2019 ВП № 50293175 про стягнення з КП «Лисичанськтепломережа» виконавчого збору у розмірі 842 509,36 грн. (а.с. 4-5, 27-29)

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Господарського суду Луганської області від 21.12.2005 року у справі №913/704/15 стягнуто з КП «Лисичанськтепломережа» на користь ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» інфляційні витрати у сумі 7 905 405,63 грн., 3% річних у сумі 447 137,81 грн., витрати на сплату судового збору у сумі 72 550,25 грн., всього 8 425 093,69 грн. Державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ юстиції у Луганській області відкрито виконавче провадження № 50293175 з примусового виконання наказу Господарського суду Луганської області № 913/704/15 від 21.12.2015 про стягнення з КП «Лисичанськтепломережа» на користь ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» сум боргу та дане виконавче провадження приєднане до зведеного виконавчого провадження №51799998. 05.07.2019 року головним державним виконавцем на підставі заяви стягувача ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» від 03.07.2019 № 01-19/2/159, прийнято постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. 05.07.2019 головним державним виконавцем прийнято постанову про стягнення виконавчого збору ВП № 50293175 у розмірі 842 509,36 грн. 08.07.2019 головним державним виконавцем прийняті постанови про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору ВП №50293175 в розмірі 842 509,36 грн. та про приєднання виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору до зведеного виконавчого провадження № 51799998. На думку позивача, підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника сум коштів є здійснення державним виконавцем дій по фактичному стягненню з боржника на користь стягувача зазначених у виконавчому документі сум, та виконавчий збір обраховується лише від розміру фактично стягнутих сум. Позивач зазначає, що головним державним виконавцем не було стягнуто з КП «Лисичанськтепломережа» на користь ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» присуджених сум за наказом Господарського суду Луганської області. У даному випадку підставою для завершення виконавчого провадження № 50293175 стала заява стягувача в порядку ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» про повернення виконавчого документа стягувачу. Вважає, оскільки фактичного стягнення державним виконавцем з боржника на користь стягувача присуджених за наказом сум не відбулось, з огляду на положення статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», правові підстави для винесення постанови про стягнення з КП «Лисичанськтепломережа» виконавчого збору відсутні.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2019 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 05 липня 2019 року ВП №50293175 про стягнення виконавчого збору з Комунального підприємства «Лисичанськтепломережа» у розмірі 842 509,36 грн. (а.с. 79-82).

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, вважає рішення неправомірним та таким, що винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив рішення місцевого суду скасувати.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що виконавче провадження №50293175 було відкрито під час дії Закону № 606-ХІV та продовжено під час дії Закону №1404-VІІ. Наголошує на тому, що відповідно до ч.1 ст.28 Закону №606-ХІV з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом. Звертає увагу, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилання захисту права дитини на належне утримання» №2475-VІІІ від 03 липня 2018 року, який набрав чинності 28 серпня 2018 року, у частині 2 ст. 27 Закону №1404-VІІ слова «фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом» замінено словами «підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів». Отже, після 28 серпня 2018 року розмір виконавчого збору розраховується не від суми фактичного стягнення, а від суми яка підлягає стягненню (а.с. 87-94).

22 жовтня 2019 року позивач звернувся з клопотанням про перенесення розгляду справи у зв`язку з відпусткою повноважного представника.

Колегія суддів, враховуючи стислий процесуальний строк щодо апеляційного перегляду рішення суду, відсутність клопотання про продовження строку розгляду справи, наявність в матеріалах справи достатніх доказів про права та обов`язки сторін, керуючись п.п. 1,2 ч. 1 ст. 311, ч. 2 ст. 313 КАС України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, суд встановив наступне.

24.02.2016 року відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Луганській області відкрито виконавче провадження №50293175 з примусового виконання наказу Господарського суду Луганської області №913/704/15 щодо стягнення з КП «Лисичанськтепломережа» на користь ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» сум боргу: 3% річних у сумі 447 137,81 грн., інфляційні витрати у сумі 7 905 405,63 грн., витрати на сплату судового збору у сумі 72 550,25 грн. (а.с. 52).

24.02.2016 року виконавче провадження № 50293175 з примусового виконання наказу Господарського суду Луганської області № 913/704/15 приєднано до зведеного виконавчого провадження № 51799998 (а.с. 55).

04.07.2019 року до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Луганській області надійшла заява стягувача Товариства з обмеженою відповідальність «Луганське енергетичне об`єднання» від 03.07.2019 № 01-19/2/159 про повернення виконавчого документа стягувачу - наказу Господарського суду Луганської області № 913/704/15 від 04.01.2016 (а.с. 56).

05.07.2019 року відповідачем, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про повернення виконавчого документа - наказу Господарського суду Луганської області №913/704/15 від 04.01.2016 стягувачу - Товариству з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» у зв`язку з надходженням заяви ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» від 03.07.2019 № 01-19/2/159 про повернення виконавчого документу стягувачу. (а.с. 35).

05.07.2019 відповідачем винесено оскаржувану постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 842 509,36 грн. (а.с. 60).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 606-XIV виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частинами першою, другою статті 2 Закону № 606-XIV передбачено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів, що видаються судами (частини перша, друга статті 17 Закону № 606-XIV).

Відповідно до частини першої статті 19 Закону № 606-XIV державний виконавець відкриває виконавче провадження, зокрема, на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно із частиною другою статті 25 Закону № 606-XIV державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону № 606-XIV у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною першою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

З 05 жовтня 2016 року умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII.

Відповідно до частини сьомої розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1404-VIII після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Стаття 27 Закону №1404-VІІІ (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) передбачає, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

У разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

Крім того, у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Статтею 40 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Отже, стягнення виконавчого збору відбувається безпосередньо в процесі примусового виконання рішення.

Виконавчий збір за своєю правовою природою не є санкцією, що застосовується за невиконання рішення суду, а є платою за вчинення дій, пов`язаних з примусовим виконанням виконавчого документу, що здійснюються органами державної виконавчої служби, тобто є державним збором (платою) за таку процедуру.

При цьому, стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання.

Початком примусового виконання у розумінні Закону № 1404-VІІІ є винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Умовою для винесення постанови про стягнення виконавчого збору є повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених, зокрема, пунктом 1 частини першої статті 37 Закону №1404-VІІІ, якщо виконавчий збір не стягнуто.

Таким чином, повернення виконавчого листа стягувачу на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону, є підставою для винесення постанови про стягнення виконавчого збору.

Матеріали справи свідчать, що позивачем у добровільному порядку повністю не виконано наказ №913/704/15 від 04.01.2016 про стягнення з Комунального підприємства «Лисичанськтепломережа» на користь ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» сум боргу: 3% річних у сумі 447 137,81 грн., інфляційні витрати у сумі 7 905 405,63 грн., витрати на сплату судового збору у сумі 72 550,25 грн.

04.07.2019 року на адресу відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області надійшла заява від ТОВ «ЛЕО» про повернення виконавчого документа, 05.07.2019 державним виконавцем, винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу та постанову про стягнення виконавчого збору.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що повернення виконавчого документу відповідно до пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» є підставою для винесення постанови про стягнення виконавчого збору.

Колегія суддів звертає увагу, що частина друга статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII щодо стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом діяла до 28 серпня 2018 року.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» № 2475-VIII від 03 липня 2018 року, який набрав чинності 28 серпня 2018 року, у частині другій статті 27 Закону № 1404-VIII слова «фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом» замінено словами «підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів».

Тобто, після 28 серпня 2018 року розмір виконавчого збору розраховується не від суми фактичного стягнення, а від суми яка підлягає стягненню.

При цьому, оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору прийнята 05 липня 2019 року.

Помилковим є посилання суду першої інстанції на правові позиції, викладені в постановах Верховного Суду від 28.02.2019 року у справі №819/1116/17 та від 19.06.2019 року у справі № 824/172/18-а, з огляду на те, що постанови про стягнення виконавчого збору у вказаних справах були прийняті до внесення змін до ст. 27 Закону № 1404-VIII.

Стягнення виконавчого збору є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження та ефективним засобом стимулювання боржника до намагання виконати рішення суду самостійно до відкриття виконавчого провадження. Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження. Крім того, на момент відкриття виконавчого провадження виконавець не володіє будь-якою інформацією від боржника щодо виконання судового рішення, оскільки вчинення будь-яких дій до відкриття виконавчого провадження Законом №1404-VІІІ не передбачено.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 07 березня 2018 року у справі №750/7624/17.

За приписами ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, колегія судів вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції, що у спірних правовідносинах відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством України про виконавче провадження, а тому оскаржувана постанова від 05.07.2019 ВП № 50293175, про стягнення з КП «Лисичанськтепломережа» виконавчого збору у розмірі 842 509,36 грн. прийнята правомірно.

У відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судове рішення судом першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, тому апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 308, 311, 312, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2019 р. у справі № 360/3322/19 - задовольнити.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2019 р. у справі № 360/3322/19 скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні адміністративного позову Комунального підприємства «Лисичанськтепломережа» до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про скасування постанови про стягнення виконавчого збору відмовити.

Повне судове рішення складено та підписано 28 жовтня 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку передбаченому ст. 328 КАС України.

Головуючий Л.В. Ястребова

Судді Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць