Справа № 400/1737/19
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2019-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/1737/19
Головуючий в 1 інстанції: Устинов І. А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача - Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Миколаївської митниці ДФС на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2019 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАНІК ОРГАНІК» до Миколаївської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ВАНІК ОРГАНІК» (далі ТОВ) звернулось суду з адміністративним позовом до Миколаївської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення Миколаївської митниці ДФС №UА 504000/2019/000209/2 від 05 березня 2019 року про коригування митної вартості товарів; стягнення з відповідача судових витрат у сумі 13 802,34 грн.

В обґрунтування вказаного позову зазначено, що під час митного оформлення на вимогу митного органу позивач надав всі необхідні документи, що містили числові показники ціни товару. На думку позивача, відповідач не беручи до уваги надані документи, безпідставно скорегував митну вартість автомобіля Volkswagen TIGUAN з 2250 євро (як передбачено за ціною договору) на 9450 євро.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2019 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Миколаївська митниця ДФС подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та учасниками справи не заперечується, що ТОВ є юридичною особою, основним видом економічної діяльність якої є оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (код КВЕД 46.21).

В ході своєї діяльності позивач 17 грудня 2018 року уклав контракт з компанією S.C. VFI RO S.R..L, Румунія, № 17-12-18 (далі - Контракт) на поставку товару «автомобіля Volkswagen SN/ACCFFBX1/TIGUAN шасі № НОМЕР_1 , серія мотору: CFF НОМЕР_2 , об`єм циліндрів см. куб. 1968, дата виробництва 2011 рік, потужність мотору (Kw):103, походження товару : Німеччина» на умовах FCA Бухарест, Румунія, ціна товару по контракту становить 2250 євро, товар супроводжується наступними документами: рахунком-фактурою (інвойсом) та технічним паспортом.

На виконання умов Контракту позивачем імпортовано на митну територію України товар - автомобіль Volkswagen SN/ACCFFBX1/TIGUAN НОМЕР_1 , серія мотору: CFF 41 1655, об`єм циліндрів, см. куб. 1968, дата виробництва 2011 рік, потужність мотору (Kw):103 походження товару : Німеччина, за ціною 2250 євро.

Згідно з міжнародною товарно-транспортною накладною від 19 лютого 2019 року товар доставлено в Україну 22 лютого 2019 року під митний контроль Одеської митниці ДФС, 04 березня 2019 року під митний контроль Миколаївської митниці ДФС.

04 березня 2019 року декларантом товариства за договором про надання послуг митного брокера ФОП ОСОБА_1 для митного оформлення товару до Миколаївської митниці ДФС України подано митну декларацію № UA504170/2019/003497, відповідно до якої заявлена митна вартість товарів у розмірі 2250 євро. Митна вартість товару у вказаній митній декларації визначена позивачем з застосуванням основного методу - за ціною договору (контракту).

Декларантом ТОВ для здійснення митного оформлення товару надано: зовнішньоекономічний договір (контракт) №17-12-18 від 17 грудня 2018 року; рахунок-фактуру (інвойс) №Ф1 від 23 січня 2019 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 31 січня 2019 року: платіжний документ, що підтверджує вартість товару №1 від 07 лютого 2019 року; декларація про походження товару №1 від 23 січня 2019 року: документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 04 березня 2019 року; внутрішній договір (контракт) доручення №20/02/01 від 20 лютого 2019 року; внутрішній договір (контракт) доручення №20/02/02 від 20 лютого 2019 року; договір про надання послуг митного брокера №61 від 21 лютого 2019 року; копію митної декларації країни відправлення 19ROBU1030E0112710 від 20 лютого 2019 року; сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу №UA/009/68576-19 від 26 лютого 2019 року.

Наявність зазначених документів на момент оформлення митної вартості товару за митною декларацією № UA504170/2019/003497 від 04 березня 2016 року підтверджується карткою відмови в прийнятті митної декларації, у митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA504170/2019/0023 від 05 березня 2019 року.

У зв`язку із встановленням, на думку митного органу, розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, митницею 04 березня 2019 року направлено електронне повідомлення декларанту із зазначенням про наявність у поданих до митного оформлення документах розбіжностей та про необхідність надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості.

Оскільки всі наявні документи вже були надані при митному оформленні товару, декларант засобами електронного зв`язку повідомив митний орган про неможливість надання додаткових документів.

05 березня 2019 року митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA504000/2019/000209/2.

Спірним рішенням відповідач скорегував митну вартість товару з 2250 євро на 9450 євро. Митна вартість товару відповідачем визначена з довідника «SuperSchwacke», код 40521824 на рівні 9350 євро/шт., та транспортні витрати 100 євро, це єдина підстава покладена в основу визначення митної вартості, що прямо зазначає відповідач у спірному рішенні.

Не погоджуючись з таким коригуванням відповідачем митної вартості товару, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що відповідач, приймаючи оскаржуване рішення, необґрунтовано витребував у декларанта додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, оскільки декларант надав всі необхідні документи, які давали змогу митному органу визначити митну вартість товару, підтверджували числове значення митної вартості товару та не містили розбіжностей.

Колегія суддів апеляційної погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пунктів 23, 24 статті 4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

На підставі приписів Митного кодексу України орган доходів і зборів здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою, відповідно до ст.49 МК України, є їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За правилами статті 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

За змістом частини 1 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 1, 2 статті 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Згідно ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Водночас, відповідно до частини 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначено вказаною нормою.

Згідно частин 5, 6 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За наслідками здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Отже, у разі наявності розбіжностей у поданих декларантом до митного оформлення документах для підтвердження заявленої митної вартості товару, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані надати додатковий перелік документів. При цьому, витребування митним органом таких документів може мати місце у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів вбачається, що за висновками Митниці подані декларантом ТОВ до митного оформлення документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Апелянт посилався в п.33 рішення про коригування митної вартості товарів №UA504000/2019/000209/2 від 05 березня 2019 року на те, що надані декларантом ТОВ до митного оформлення документи не містять всіх даних, що підтверджують числові складові митної вартості (транспортні витрати з розшифровкою маршруту, витрати понесені при зняті з обліку) транспортного засобу, комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів), транспортні витрати, зазначені особисто одержувачем товару про транспорті витрати, не підтверджені жодним документом (квитанціями, накладними тощо).

У зв`язку з тим, що подані до митного оформлення документи не містять всіх даних, що підтверджують числові складові митної вартості, митний орган на підставі п.3 ст.53 МК України запропонував декларанту надати додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості: 1) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь орендодавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) виписку з бухгалтерської документації щодо складових митної вартості(страхування, транспортних витрат з розшифровкою маршруту, витрати понесені при зняті з обліку транспортного засобу, комісійні та брокерська винагорода ); 4) каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару..

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком митного органу, оскільки відповідно до укладеного між позивачем та компанією S.C. VFI RO S.R.L, Румунія, контракту №17-12-18 від 17.12.2018 року, ціна товару по цьому контракту складає 2250 євро, а товар супроводжується рахунком-фактурою (інвойсом) та технічним паспортом.

Інвойс №А1 від 23 січня 2019 року містить дані про товар - автомобіль Volkswagen SN/ACCFFBX1/T1GUAN шасі № НОМЕР_1 . серія мотору: CFF 411655, об`єм циліндрів см. куб. 1968, дата виробництва 2011 рік, потужність мотору (Kw):103, походження товару: Німеччина, на умовах FCA Бухарест, Румунія, ціна товару по цьому контракту складає 2250 євро, інвойс скріплено печаткою продавця та підписом повноважного представника.

Крім того, справа містить електронний експортний документ (а.с.26) від 19 лютого 2019 року, виданий румунською митницею, в якому також зазначено митну вартість спірного товару 2250,00 євро.

Також, в матеріалах справи (а.с.32) наявна довіреність, видана на громадянина Румунії Obrete Octavian Romana з правом керування спірним автомобілем з Румунії до м.Рені (Україна), що дозволяє встановити шлях та порядок транспортування спірного автомобіля з території Румунії на територію України.

Дослідивши надані позивачем документи, які ним подавалися під час митного оформлення товарів, колегія суддів встановила, що з них вбачається ідентифікація товару, його вартість, чим спростовується висновок митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товару за заявленою позивачем митною вартістю, тобто за ціною договору, необхідність у витребуванні додаткових документів та у застосуванні другорядних методів визначення митної вартості товарів.

До митного оформлення декларантом були надані документи, перелік яких визначений митним законодавством, та які, як встановлено під час розгляду справи, давали митному органу змогу визначити заявлену митну вартість товарів. А відтак, витребування у декларанта додаткових документів є безпідставним, що свідчить про неправомірність рішення митного органу у неприйнятті митної декларації і відмові митного оформлення товарів та коригування їх митної вартості.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Аналіз наведених правових норм дає підстави вважати, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Колегія суддів з матеріалів справи вбачає, що на підтвердження судових витрат на правову допомогу в сумі 10500,00 грн. надано договір про надання правничої допомоги від 15 травня 2019 року (а.с. 35), акт виконаних робіт від 30 травня 2019 року (а.с. 36), платіжне доручення № від 22 травня 2019 року на суму 10500 грн. (а.с. 37), розрахунок розміру гонорару адвоката від 15 травня 2019 року (а.с. 36 з.б.).

Частиною 5 ст. 134 КАС України вказано, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Матеріали справи містять розрахунок розміру гонорару адвоката, внаслідок дослідження якого колегія суддів доходить висновку, що сплачена позивачем сума на професійну правничу допомогу є співмірною із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), а тому вартість такої послуги, а саме 10 500 грн., в даному випадку є обґрунтованою.

Крім того, позивачем при звернені до суду сплачено судовий збір у розмірі 3302,35 грн., що підтверджується платіжним дорученням № від 20 травня 2019 року (а.с. 4).

Зважаючи, що позивачем надано належні докази на підтвердження судових витрат у загальній сумі 13802,34 грн., колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що саме вказана сума підлягає компенсації ТОВ за рахунок бюджетних асигнувань Миколаївської митниці ДФС.

Крім того, слід зазначити, що митницею при оскарженні рішення суду першої інстанції жодним чином не було зазначено, що сплачена позивачем сума на професійну правничу допомогу є не співмірною із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, апелянтом взагалі не обґрунтовувалась неправомірність рішення суду першої інстанції в частині стягнення сум на професійну правничу допомогу.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.

Наведені ж в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують та ґрунтуються на помилковому трактуванні норм матеріального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Миколаївської митниці ДФС - залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2019 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Федусик А.Г.
Судді Бойко А.В. Шевчук О.А.