Справа № 826/5580/16
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2019-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

18 жовтня 2019 року

м. Київ

справа №826/5580/16, адміністративне провадження №К/9901/46337/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Єзеров А.А., Кравчук В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в публічному акціонерному товаристві "Авант-банк" на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 27.02.2018р. (судді - Василенко Я.М., Кузьменко В.В., Шурко О.І.) у справі за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в публічному акціонерному товаристві "Авант-банк", Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

У квітні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації публічного акціонерного товариства «Авант-банк» (далі - Уповноважена особа Фонду), яке оформлено наказом № 57 від 23.02.2016р., про визнання нікчемними (правочинів) операцій по перерахуванню коштів з рахунку фізичної особи на рахунок № НОМЕР_1 , відкритого на підставі договору банківського рахунку фізичної особи № РКО-Ф/16/ НОМЕР_1 , укладеного 11.01.2016 між позивачем та публічним акціонерним товариством «Авант-банк», які були проведені: 12.01.2016р. на суму 9 500 доларів США, 14.01.2016р. на суму 2 500 доларів США, 19.01.2016р. на суму 2 500 доларів США;

зобов`язати Уповноважену особи Фонду подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) додаткову інформацію про нього, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в публічному акціонерному товаристві «Авант-банк» за рахунок Фонду в розмірі суми у 163 486, 50 грн., що за встановленим курсом було еквівалентом суми 6 500 доларів США, що була розміщена на поточному рахунку позивача № НОМЕР_2 в іноземній валюті - доларах США, який був відкритий на підставі договору банківського рахунку фізичної особи № РКО-Ф/16/ НОМЕР_2 , укладеного 22.01.2016р. між позивачем та публічним акціонерним товариством «Авант-банк».

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.12.2017р. у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 27.02.2018р. апеляційну скаргу задоволено. Рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено.

З таким рішенням суду апеляційної інстанції не погодився відповідач, звернувся з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати судове рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

В обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що дії Уповноваженої особи Фонду повністю відповідають положенням Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", перевіркою виявлено, що правочин з банком за участі позивача має ознаки нікчемності правочину на підставі п. 7 ч. 3 ст. 38 цього Закону.

У відзиві на касаційну скаргу Фонд просить задовольнити касаційну скаргу, рішення суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, відповідно до частин 1, 2, 4 статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Фонд не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред`явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, юридичний радник, суб`єкт оціночної діяльності, якщо ці послуги мали безпосередній вплив на виникнення ознак неплатоспроможності банку і якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов`язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах.

Згідно частин 1, 2, 5, 6 статті 27 цього Закону Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Відповідно до частини 2 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов`язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до частини 2 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов`язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Згідно пункту 7 частини 3 статті 38 цього Закону правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з підстави, якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Частиною 4 статті 38 цього Закону передбачено, що Уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

В ході розгляду справи по суті судами попередніх інстанцій встановлено, що 11.01.2016р. між позивачем та ПАТ "Авант-банк" укладено договір № РКО-Ф/16/НОМЕР_1 банківського рахунку фізичної особи. Відповідно до вказаного договору ПАТ "Авант-банк" відкрило позивачу рахунок № НОМЕР_1 , в доларах США. (а.с. 15-18)

Згідно виписки з 11.01.2016р. по 25.01.2016р. по особовим рахункам вбачається, що:

12.01.2016р. на рахунок № НОМЕР_1 позивачу були зараховані кошти у сумі 9 500 доларів США.

14.01.2016р. на рахунок № НОМЕР_1 позивачу були зараховані кошти у розмірі 2500 доларів США.

19.01.2016 на рахунок № НОМЕР_1 позивачу були зараховані кошти у розмірі 2500 доларів США. (а.с. 26, 28)

За період з 14.01.2016 по 19.01.2016, як зазначає позивач, він неодноразово знімав зі свого рахунку різні суми, у загальному розмірі 4 137 доларів США.

22.01.2016р. між позивачем та ПАТ "Авант-банк" укладено договір № РКО-Ф/16/ НОМЕР_2 банківського рахунку фізичної особи. Відповідно до вказаного договору ПАТ "Авант-банк" відкрило позивачу рахунок № НОМЕР_3 , в доларах США. (а.с. 19-21)

Згідно виписки з 22.01.2016р. по 29.01.2016р. по особовим рахункам вбачається, що 22.01.2016 позивачем здійснено перерахування коштів у розмірі 10 363 доларів США зі свого рахунку № НОМЕР_1 на рахунок № НОМЕР_2 . (а.с. 29)

За період з 26.01.16 по 26.01.2016 з рахунку № НОМЕР_2 позивач зняв кошти у загальному розмірі 1 606 доларів США. Після цього на рахунку залишилось 8 757 доларів США.

29.01.2016р. між позивачем та ПАТ "Авант-банк" укладено договір № РКО-Ф/16/ НОМЕР_1 банківського рахунку фізичної особи. Відповідно до вказаного договору ПАТ "Авант-банк" відкрило позивачу рахунок № НОМЕР_1 , в доларах США. (а.с. 22-25)

29.01.2016р. була здійснена операція по перерахуванню позивачем коштів у розмірі 2 257 доларів США з рахунку позивача № НОМЕР_2 на інший рахунок позивача № НОМЕР_1 .

Після здійснення операцій по рахунку № НОМЕР_2 , на ньому залишилось 6 500 доларів США.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 29.01.2016р. №44 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Авант-банк" до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 29.01.2016 №96 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Авант-банк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 25.02.2016 №109 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Авант-банк", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 26.02.2016 №262 «Про початок процедури ліквідації ПАТ "Авант-банк" та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Авант-банк" з 26.02.2016 до 25.02.2018 включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ "Авант-банк" провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Ларченко Ірині Миколаївні на два роки з 26.02.2016 до 25.02.2018 включно.

Листом від 25.02.2016р. №865 Уповноважена особа Фонду повідомила позивача про нікчемність операцій з перерахування коштів з рахунку фізичної особи на рахунок № НОМЕР_1 , проведеної 12.01.2016р. на суму 9 500 доларів США, 14.01.2016р. на суму 2 500 доларів США та 19.01.2016р. на суму 2 500 доларів США, згідно з пункту 7 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». (а.с. 14)

Вважаючи дії відповідача протиправними, а свої права та інтереси порушеними, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що оскільки операції з перерахування коштів з рахунку фізичної особи на рахунок № НОМЕР_1 були здійснені в період дії постанови НБУ від 10.12.2015 № 878/БТ та встановлених заборон, що за результатами вищевказаних операцій призводило до безпідставного збільшення витрат, пов`язаних із виведенням банку з ринку, до збільшення гарантованої суми відшкодування за рахунок Фонду, що є наслідком надання заборонених переваг одному вкладнику над іншими вкладниками з виникненням передумов для відшкодування суми та що перебільшує суму гарантованого відшкодування, позачерговістю задоволення вимог кредиторів.

Крім того, суд виходив з того, що дії, висновки та оскаржуване рішення Уповноваженої особи є правомірними, у тому числі і щодо прийняття рішення і видачі наказу про віднесення спірних операцій до нікчемних, оскільки банк в особі Уповноваженої особи Фонду діяв у межах наданих йому повноважень та у відповідності до вимог чинного законодавства України з урахуванням того, що позивач не набув законного статусу вкладника, а кошти, які надійшли на рахунок - законного статусу вкладу, та внаслідок вчинення спірних операцій її учасниками створювались передумови для відшкодування коштів за рахунок Фонду через надання зовнішніх ознак правомірності операціям, проведення яких було заборонено.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та ухвалюючи нову про задоволення позову, апеляційний суд виходив з того, що позивач є вкладником на підставі статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", і на нього поширюються гарантії вкладника неплатоспроможного банку.

Крім того, суд виходив з того, що відповідачем не надано належних та достатніх доказів, надання банком при укладанні договору вкладу додаткових пільг чи переваг кредитору або вкладнику, а тому є безпідставним посилання Уповноваженої особи Фонду на п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", як встановлену підставу визнання вказаної операції нікчемною.

Крім того, суд апеляційної інстанції виходив з того, що постанова Правління Національного банку України від 10.12.2015 № 878/БТ «Про віднесення ПАТ «Авант-Банк» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку» стосується встановлених вимог та обмежень щодо діяльності самого банку, а не його клієнтів. Більше того, зазначена постанова становить банківську таємницю і позивач не міг знати про її зміст та встановлені обмеження, у зв`язку із чим посилання суду першої інстанції на вказану постанову, як на підставу для визнання правомірним висновок уповноваженої особи Фонду про нікчемність операцій (правочинів) по перерахуванню коштів, є необґрунтованим та протиправним.

З такими висновками суду апеляційної інстанції колегія суддів частково погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи наведені у касаційній скарзі, висновки апеляційного суду не спростовують і є безпідставними, оскільки в ході розгляду справи судом встановлено, що між позивачем та банком укладено договір банківського рахунку, позивач в силу положень Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" відповідає вимогам до вкладника, який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, відповідач протиправно не подав до Фонду інформацію щодо позивача про наявність таких підстав, а тому апеляційний суд обгрунтовано прийняв рішення про задоволення позову.

Уповноваженою особою Фонду не наведено правових підстав для невключення позивача до Переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до норм Закону.

Посилання Уповноваженої особи Фонду на той факт, що спірний договір банківського рахунку позивачем укладено у період дії постанови Національного банку України, якою банк віднесено до категорії "проблемних", є необґрунтованими, оскільки спірний правочин віднесено до категорії проблемних з підстав передбачених саме п. 7 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Крім того, відповідачем також не надано доказів, які б свідчили, що зазначений правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.

В силу положень частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України питання недійсності правочину у разі недодержання вимоги щодо його відповідності інтересам держави і суспільства, його моральним засадам вирішується виключно судом. Проте відповідного судового рішення про визнання недійсним договору банківського рахунку позивача матеріали справи не містять, і про існування таких судових рішень ні суду, ні сторонам не відомо.

Така обставина як наявність руху коштів по рахункам інших клієнтів банку, які мали на той час великі вклади, та відповідно до яких в цей час проводились операції по рахункам вкладників, не може бути підставою для відмови позивачу у включенні його до переліку вкладників.

При цьому предметом розгляду і доведення у даній справі були фактичні обставини щодо наявності чи відсутності у відповідачів передбачених законом підстав для невключення позивача до Переліку вкладників і відповідно правомірності в зв`язку з цим їх дій та бездіяльності.

Натомість встановлення дійсної належності отриманих на рахунок позивача коштів, фактів поділу великого вкладу з метою набуття права на його відшкодування за рахунок коштів Фонду, наявність в окремих осіб умислу на заволодіння державними коштами не були предметом розгляду у даній справі.

Такі фактичні обставини підлягають самостійному доведенню і встановленню на підставі відповідних доказів, за участю усіх осіб, для яких встановлення таких обставин може мати значення.

Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

В той же час, у постанові від 04.07.2018р. №819/353/16 Велика Палата Верховного Суду у подібних правовідносинах сформувала правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії щодо можливості розгляду в судовому порядку позовних вимог щодо визнання відповідачем нікчемним укладеного з позивачем договору.

Так, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що встановлена правова природа наказу Уповноваженої особи Фонду про визнання правочинів нікчемними унеможливлює здійснення судового розгляду щодо визнання його недійсним, а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу в частині визнання правочину за договором банківського вкладу (депозиту), укладеного між банком та позивачем, нікчемним, не можуть бути розглянуті в судовому порядку.

Відповідно до пункту 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до статті 354 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Колегія суддів враховуючи викладене, прийшла до висновку, що рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню в частині вирішення позовних вимог щодо нікчемності правочину із закриттям в цій частині провадження у справі, а в решті - залишенню без змін.

Керуючись статтями 238, 349, 350, 354, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в публічному акціонерному товаристві "Авант-банк" задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 27.02.2018р. скасувати в частині вирішення позовних вимог про застосування наслідків нікчемності правочинів, а провадження у справі в цій частині позовних вимог закрити.

В решті постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 27.02.2018р. залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

А.А. Єзеров

В.М. Кравчук