Справа № 140/1171/19
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/7795/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Шинкар Т.І.

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року в справі № 140/1171/19 (головуючий суддя Костюкевич С.Ф., м. Луцьк) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Національної гвардії України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (надалі відповідач 1), Головного управління Національної гвардії України у Волинській області (надалі відповідач 2), в якому просив: а) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 23 вересня 2017 року;

б) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити з 23 вересня 2017 року перерахунок та виплачувати пенсію ОСОБА_1 із включенням до складу (розміру) грошового забезпечення, з якого призначається (обчислюється) пенсія, щомісячної додаткової грошової винагороди та щомісячної премії;

в) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області виплатити ОСОБА_1 заборговану частину пенсії, з урахуванням різниці, яка вже виплачена до дати перерахунку;

г) зобов`язати Головне управління Національної гвардії України подати нову довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії ОСОБА_1 із зазначенням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною посадою, щомісячної додаткової грошової винагороди та щомісячної премії за нормами, чинними на 01 березня 2018 року;

д) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити з 01 квітня 2019 року перерахунок та виплачувати пенсію ОСОБА_1 із включенням до складу (розміру) грошового забезпечення, з якого призначається (обчислюється) пенсія, щомісячної додаткової грошової винагороди та щомісячної премії за нормами, чинними на 01 березня 2018 року.

Рішенням від 18 червня 2019 року Волинський окружний адміністративний суд позовну заяву задовольнив частково.

Визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 23 вересня 2017 року.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити з 23 вересня 2017 року перерахунок та виплату (з врахуванням виплачених сум) призначеної пенсії ОСОБА_1 з урахуванням у складі грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, фактично отриманих ним сум щомісячної додаткової грошової винагороди та щомісячної премії.

У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги доводи його про відсутність спору між сторонами щодо не включення в грошове забезпечення для призначення пенсії позивача з 23.09.2017 щомісячної премії, оскільки така повністю врахована при обчисленні військовою частиною НОМЕР_1 середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці, яка ввійшла в суму грошового забезпечення 5 964, 23 грн, з якого старшому прапорщику, старшині стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 була призначена Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області пенсія з 23.09.2017 в розмірі 6510, 96 грн з надбавками за учасника бойових дій та на 3-х дітей.

Відтак, за змістом ухваленого першою інстанцією рішення, пенсійний орган зобов`язано врахувати в грошове забезпечення, з якого призначається пенсія, суму премії в подвійному розмірі.

Апелянт вважає також неправильним застосування судом першої інстанції норм Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.2008 №2011, оскільки умови, норми і порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, в тому числі формування грошового забезпечення для призначення пенсії, визначається виключно ч.3 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ, п.7 постанови КМ України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій» на підставі Постанови №1294.

Так, лише додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення), передбачені Постановою КМ України №1294 (при виході на пенсію до 01.01.2018), враховуються в розмір грошового забезпечення, з якого органи Пенсійного фонду України обчислювали пенсії військовослужбовцям.

Оскільки додаткова грошова винагорода, яку позивачу виплачували за службу в Національній гвардії України протягом 24 місяців, що передували зверненню за призначенням пенсії, була призначена йому відповідно до вимог Інструкції про розмір і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України, затвердженої наказом МВС України від 23.01.2015 №72, який є відомчим, і такі виплати не передбачені Постановою №1294, отже, не можуть враховуватися у грошове забезпечення, з якого призначалася пенсія військовослужбовцю (до 01.01.2018).

З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю.

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому обґрунтовує правомірність оскарженого відповідачем рішення суду першої інстанції та просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційного суду підтримав вимоги апеляційної скарги та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Позивач та його представник заперечили вимоги апеляційної скарги та просять відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 є пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_2 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та з 23.09.2017 отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992.

З 01.05.2018 пенсія позивачу була перерахована на підставі Постанови КМУ №103 від 21.02.2018 та відповідно до довідки ГУ НГУ №27/33/5-46 від 20.03.2019 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, з якої вбачається, що відповідно до Постанови КМУ №704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» розмір посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною посадою за нормами, чинними на 01.03.2018 за посадою старшина стрілецької роти (з конвоювання, екстрадиції та охорони підсудних) військової частини НОМЕР_1 Західного ОТО НГ України становить 6 420 грн (з урахуванням посадового окладу 3 260 грн, окладу за військовим (спеціальним) званням «прапорщик» - 1 020 грн, надбавки за стаж служби (50%) 2 140 грн).

Позивач 03.12.2018 звернувся до відповідача 1 із заявою щодо перерахунку призначеної йому пенсії з урахуванням усіх видів грошового забезпечення, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які не були враховані при обчисленні пенсії, а саме: грошове забезпечення, щомісячна премія, щомісячна додаткова грошова винагорода, допомога на оздоровлення, матеріальна допомога.

ГУ УПФ України у Волинській області листом №1407/М-01 від 20.12.2018 відмовило позивачу у перерахунку пенсії з мотивів відсутності правових підстав для проведення такого перерахунку з врахуванням до складу грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової допомоги, матеріальної допомоги на оздоровлення, винагороди за участь в АТО, одноразової премії.

Не погоджуючись із даною відмовою відповідача 1, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково адміністративний позов, керувався тим, що пенсійний орган протиправно відмовив позивачу у перерахунку його пенсії з 23.09.2017 з включенням до грошового забезпечення додаткових видів грошового забезпечення та премії, оскільки такі виплачувалися щомісячно та відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992, постанови КМ України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» входять до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які включаються до розміру грошового забезпечення для призначення пенсій.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 2011-XII) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з частинами 2 та 3 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною 1 ст. 15 Закону № 2011-ХІІ визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992 (надалі Закон № 2262-ХІІ).

Однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.

Так, ч. 3 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ).

Відповідно до п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Отже, Закон № 2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Тобто при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Такого ж висновку дійшов і суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення.

При цьому факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону № 2262-ХІІ, який є вичерпним.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 522/2738/17.

Велика Палата Верховного Суду у вказаному рішенні, крім зазначеного, вирішила за необхідне відступити від правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові цього суду від 10 березня 2015 року (№ 21-70а15).

Так, відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України № 889 від 22.09.2010 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» (у редакції, чинній на час проходження позивачем служби) щомісячна додаткова грошова винагорода установлюється, зокрема військовослужбовцям Національної гвардії (крім тих, що зазначені в підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення (пункт 2 вказаної постанови).

На виконання п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 889 від 22.09.2010 та з метою впорядкування виплати щомісячної грошової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України, наказом Міністерства внутрішніх України від 23.01.2015 № 72 затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України. За змістом вказаної Інструкції винагорода виплачується військовослужбовцям у військових частинах за місцем служби за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації); командирам (начальникам) військових частин (установ) - на підставі наказів вищих командирів (начальників).

Як встановлено судами, відповідно до архівної довідки №974 від 22.10.2018 про грошове забезпечення за період служби у військовій частині НОМЕР_1 з 01.09.2015 по 31.12.2015 та довідки про обсяги грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 31.08.2017, позивач під час проходження служби з вересня 2015 року по серпень 2017 року кожного місяця отримував премію та щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №889 від 22.09.2010, з якої нараховані і сплачені страхові внески.

За таких обставин, враховуючи системний характер виплати додаткової грошової винагороди, нарахування та сплату страхових внесків, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що така винагорода підлягає включенню до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії.

Проте помилковим вважає суд апеляційної інстанції висновок суду, викладений в оскаржуваному рішенні щодо зобов`язання відповідача врахувати суму премії в грошове забезпечення, з якого призначається пенсія, оскільки така повністю врахована при обчисленні військовою частиною НОМЕР_1 середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці, яка ввійшла в суму грошового забезпечення 5 964, 23 грн, з якого старшому прапорщику, старшині стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 була призначена Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області пенсія з 23.09.2017, що підтверджується протоколом за пенсійною справою позивача від 23.09.2017.

Відтак, саме в цій частині колегія суддів вважає обґрунтованими мотиви апеляційної скарги.

Інші, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

З огляду на викладені обставини справи та наведені норми законодавства, колегія суддів вважає, що пенсійний орган порушив права позивача, відмовивши йому в перерахунку пенсії з 23.07.2017, проте належним способом захисту порушеного права є зобов`язання відповідача здійснити з 23.07.2017 перерахунок та виплату (з врахуванням виплачених сум) призначеної пенсії позивачу з урахуванням у складі грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, фактично отриманих ним сум щомісячної додаткової грошової винагороди.

У відповідності із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи та порушив норми матеріального права, а тому вважає правильним скасувати судове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 243, 310, 315, 317, 321, 322 , 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області задовольнити частково.

Скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року в справі № 140/1171/19 в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області вчинити певні дії та ухвалити в цій частині постанову, якою зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити з 23 вересня 2017 року перерахунок та виплату (з врахуванням виплачених сум) призначеної пенсії ОСОБА_1 з урахуванням у складі грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, фактично отриманих ним сум щомісячної додаткової грошової винагороди.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 22.10.2019.