Справа № 640/6395/19
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2019-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18 вересня 2019 року № 640/6395/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Донця В.А., секретар судового засідання Сом П.А., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві, Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку,

за участю:

позивач - ОСОБА_1 ;

представник позивача - адвокат Геля І.А.;

представник Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві - Ганенко Я.В.;

представник Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області - Родіонова О.О.

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Державної міграційної служби в місті Києві від 11.03.2019 №46-К "Про звільнення ОСОБА_1 ";

- поновити ОСОБА_1 на посаді в Центральному міжрегіональному управлінні Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, яка за своїми умовами праці, функціональними обов`язками та повноваженнями відповідає або є рівнозначною займаній нею станом на 11.03.2019, днем 11.03.2019;

- стягнути з Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу;

- звернути до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі стягнення за один місяць;

- звернути до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді в Центральному міжрегіональному управлінні Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, яка за своїми умовами праці, функціональними обов`язками та повноваженнями відповідає або є рівнозначною займаній нею станом на 11.03.2019, днем 11.03.2019.

Ухвалою суду від 18.04.2019 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судому розгляді оголошувались перерви у зв`язку з витребуванням доказів та викликом свідків. Судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказ Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві від 11.03.2019 №46-К "Про звільнення ОСОБА_1 " є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області зобов`язане було, як правонаступник, запропонував позивачу усі вакантні посади, у тому числі посади, які були рівнозначними посаді Заступника начальника відділу юридичного забезпечення Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві та відповідали освіті, кваліфікації та досвіду позивача. У позові зазначено, що позивачу було запропоновано вакантну посаду заступника начальника управління - начальника відділу представництва в судах управління юридичного забезпечення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області, що за своїми функціональними обов`язками є значно вужчою, ніж посада яку обіймала позивач, а в подальшому запропоновано вакантну посаду головного спеціаліста відділу представництва в судах Управління юридичного забезпечення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області, водночас інші вакантні посади не були запропоновані.

Під час судового розгляду справи позивач та її представник позов підтримали.

Представник Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області проти позову, пояснивши, що позивач відмовилась від запропонованих їй посад, у тому числі заступника начальника управління - начальника відділу представництва в судах управління юридичного забезпечення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області. Також представник наголосив, що звільнення позивача здійснював голова комісії з припинення Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві.

Представник Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві проти позову заперечив. На думку представника, підстави для зміни істотних умов державної служби Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві та Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області, які наведені в частині третій статті 43 Закону України "Про державну службу" відсутні.

Представником позивача подано відповідь на відзив, відповідно до якої 04.12.2018 начальником Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області проведено співбесіду з позивачем, під час якої позивачу було відмовлено в підписанні наказу про прийняття на посаду заступника начальника управління - начальника відділу представництва в судах за переведенням з посади заступника начальника юридичного забезпечення Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення сторін, дослідивши письмові докази, заслухавши покази свідків, судом установлено.

Наказом Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві від 02.10.2017 №506-к ОСОБА_1 призначено на посаду Заступника начальника відділу юридичного забезпечення Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про реорганізацію територіальних органів Державної міграційної служби" від 12.09.2018 №732 утворено Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській.

Наказом Державної міграційної служби України від 28.09.2018 №155 "Про припинення в результаті реорганізації УДМС в Київській області та ГУ ДМС в м. Києві" призначено комісію з припинення Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві, призначено голів комісій встановлено строки для виконання покладених завдань.

Наказом комісії з припинення Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві від 02.10.2018 №180 затверджено склад комісії з припинення Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві до складу якої увійшла ОСОБА_1 , заступник начальника відділу юридичного забезпечення.

Наказом Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві від 04.10.2018 №181 "Про затвердження плану заходів пов`язаного з припиненням Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві", яким затверджено план заходів пов`язаних з припиненням Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві.

Наказом Державної міграційної служби України від 08.10.2018 №161 затверджено положення про Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області.

Позивач звернулась з заявою від 22.11.2018 до начальника Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві, в якій просила звільнити її 03.12.2018 за переведенням за згодою для продовження роботи в Центральному міжрегіональному управлінні Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області.

Позивач 28.12.2018 попереджена про наступне вивільнення відповідно до пункту 1 частини першої статті 87 Закону України "Про державну службу" та пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

Відповідно до документа без дати та номера Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області позивачу запропоновано: 22.11.2018 посаду заступника начальника управління - начальника відділу представництва в судах Управління юридичного забезпечення; 28.12.2018 посаду головного спеціаліста відділу представництва в судах Управління юридичного забезпечення, на яку позивач погодилась.

Згідно з актом від 28.12.2018 №2 ОСОБА_1 запропоновано посаду головного спеціаліста відділу представництва в судах Управління юридичного забезпечення Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, так як від запропонованої раніше посади заступника начальника управління-начальника відділу представництва в судах управління юридичного забезпечення вона відмовилась, ОСОБА_1 , надала згоду на працевлаштування на запропоновану посаду.

Відповідно до акту від 04.01.2019 №3 ОСОБА_1 відмовилась від написання заяви про звільнення з посади за переведенням для подальшої роботи в Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області на посаді головного спеціаліста відділу представництва в судах управління юридичного забезпечення, яку їй запропоновано 28.12.2018 та отримано письмову згоду на працевлаштування.

ОСОБА_1 звернулась до Начальника Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області з листом від 01.03.2019, яким відмовилась від запропонованої посади головного спеціаліста відділу представництва в судах Управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, оскільки вона не є рівнозначною займаній.

Наказом Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві від 11.03.2019 №46-к ОСОБА_1 відповідно до пункту 1 частини першої, абзацу другого частини третьої, частини четвертої статті 87 Закону України "Про державну службу", пункту 1 статті 40 Кодексу Законів про працю України (40 КЗпП України) звільнено з посади заступника начальника відділу юридичного забезпечення Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві 11.03 2019 у зв`язку з реорганізацією.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Відносини щодо проходження громадянами державної служби, звільнення з державної служби врегульовано Законом України "Про державну службу" від 10.10.2015 №889-VIII (з наступними змінами та доповненнями в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Судом установлено, що правовою підставою звільнення ОСОБА_1 згідно з наказом Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві від 11.03.2019 №46-к зазначено пункту 1 частини першої, абзацу другого частини третьої, частини четвертої статті 87 Закону України "Про державну службу", за якою підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі (пункт 1 частини першої); звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті допускається лише у разі, якщо державного службовця не може бути переведено на іншу посаду відповідно до його кваліфікації або якщо він відмовляється від такого переведення (абзац другий частини третьої); у разі звільнення з державної служби на підставі пункту 1 частини першої цієї статті державному службовцю виплачується вихідна допомога у розмірі середньої місячної заробітної плати (частина четверта).

Іншою підставою для звільнення згідно з наказом від 11.03.2019 №46-к зазначено пункт 1 частини першої статті 40 КЗпП України, відповідно до якого трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Частиною другою статті 40 КЗпП України передбачено, що звільнення з вказаної підстави допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

За змістом наведених норм на роботодавця покладається обов`язок вчини дії для працевлаштування працівника за його згодою на рівнозначну посаду або в разі відсутності такої на іншу посаду державної служби. Крім того, звільнення за наведених підстав допускається в разі скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідації державного органу, реорганізації державного органу.

Як уже зазначалось, постановою Кабінету Міністрів України "Про реорганізацію територіальних органів Державної міграційної служби" від 12.09.2018 №732 утворено Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області як юридичну особу публічного права, реорганізувавши шляхом злиття Управління Державної міграційної служби у Київській області та Головне управління Державної міграційної служби у м. Києві. Також постановою встановлено, що Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області є правонаступником майна, прав та обов`язків Управління Державної міграційної служби у Київській області та Головного управління Державної міграційної служби у м. Києві.

Згідно зі штатним розписом на 2018 рік Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, затвердженого 05.11.2018 кількість штатних посад - 774. Аналогічна кількість передбачена штатним розписом на 2019 рік. Штатним розписом на 2018 Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві передбачалось 451 штатна посада. Штатного розпису Управління Державної міграційної служби у Київській області не надано, відповідно обставина щодо скорочення чисельності внаслідок реорганізації судом не встановлена. Відповідачем не зазначалось, що звільнення відбулось саме в зв`язку зі скороченням штатної чисельності органу.

У Законі України "Про державну службу" відсутнє окреме визначення реорганізації, водночас за змістом частини п`ятої статті 22 цього Закону під реорганізацією розуміється злиття, приєднання, поділ, перетворення державного органу.

Враховуючи зміст постанови Кабінету Міністрів України "Про реорганізацію територіальних органів Державної міграційної служби" від 12.09.2018 №732 суд доходить висновку, що відбулась реорганізація Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві, в якому позивач проходила публічну службу.

Згідно з частиною п`ятою статті 5 статті 22 Закону України "Про державну службу" в разі реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації державного органу переведення державного службовця на рівнозначну або нижчу (за його згодою) посаду в державному органі, якому передаються повноваження та функції такого органу, здійснюється без обов`язкового проведення конкурсу.

Статтею 49-2 КЗпП України встановлено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці (частина перша). При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством (частина друга). Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. <...> (частина третя).

До матеріалів судової справи додано попередження про наступне вивільнення від 28.12.2018, з яким ОСОБА_1 ознайомилась 28.12.2018, про що свідчить відповідний підпис. До попередження додано перелік посад, запропонованих Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області. Згідно з переліком позивачу запропоновано дві посади: заступник начальника управління - начальник відділу представництва в судах Управління юридичного забезпечення; головного спеціаліста відділу представництва в судах Управління юридичного забезпечення. У переліку посад в графі згода/відмова зроблено позначку "відмова після співбесіди з начальником Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області" (підпис Гузь В.В. ). Позивачем зроблено позначку про згоду обійняти посаду головного спеціаліста.

До відзиву додано акт №1 від 22.11.2018, відповідно до якого після тривалої співбесіди ОСОБА_1 відізвала заяву про звільнення з посади за переведенням для подальшої роботи в області на посаді заступника начальника управління юридичного забезпечення-начальника відділу представництва в судах. Акт підписано начальником управління персоналу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській - ОСОБА_6, заступником начальника управління персоналу Головного управління Державної міграційної служби - ОСОБА_8 , провідний інспектор відділу управління персоналу Головного управління Державної міграційної служби - ОСОБА_7.

Свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 підтвердили обставини зафіксовані в акті №1. Зокрема, свідки пояснили, що позивач просила не призначати її на посаду заступника начальника управління - начальник відділу представництва в судах Управління юридичного забезпечення, оскільки може не впоратись з виконанням обов`язків на нові посаді. Свідки також показали, що письмової заяви про відкликання заяви про призначення на посаду не надходило. Позивач заперечила, що відмовлялась від посади заступника начальника.

Крім того, в акті від 28.12.2018 №2 зазначено, що ОСОБА_1 запропоновано посаду головного спеціаліста відділу представництва в судах Управління юридичного забезпечення Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, так як від запропонованої раніше посади заступника начальника управління-начальника відділу представництва в судах управління юридичного забезпечення вона відмовилась. ОСОБА_1 , надала згоду на працевлаштування на запропоновану посаду.

Акт підписано тимчасово виконуючим обов`язки начальника Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області - Д. Л. Лемеш , начальником управління персоналу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській - ОСОБА_6, заступником начальника управління персоналу Головного управління Державної міграційної служби - ОСОБА_8 .

Відповідно до акта від 04.01.2019 №3 ОСОБА_1 відмовилась від написання заяви про звільнення з посади за переведенням для подальшої роботи в Центральному міжрегіональному управлінні Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області на посаді головного спеціаліста відділу представництва в судах управління юридичного забезпечення, яку їй запропоновано 28.12.2018 та отримано письмову згоду на працевлаштування.

Акт підписано тимчасово виконуючим обов`язки начальника Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області - Д .Л. Лемеш , заступником начальника управління персоналу Головного управління Державної міграційної служби - ОСОБА_8 .

Водночас судом уставлено, що посада заступника начальника управління - начальника відділу представництва в судах управління юридичного забезпечення була вакантною в період з 05.11.2018 по 15.05.2019, посада заступника начальника відділу правової роботи управління юридичного забезпечення була вакантною до 15.01.2019, щодо якої претендент на посаду проходив узгодження. Станом на 28.12.2018, крім зазначених посад, вакантними були посади начальника управління - начальник управління юридичного забезпечення (був претендент), чотири посади головного спеціаліста відділу правової роботи управління юридичного забезпечення, дві посади головного спеціаліста відділу представництва в судах управління юридичного забезпечення (лист Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області).

Оцінюючи встановлені обставини, суд доходить висновку, що Головним управління Державної міграційної служби в місті Києві не виконано обов`язку щодо працевлаштування позивача, на зважаючи на її поведінку щодо усної відмови від зайняття посади заступник начальника управління - начальник відділу представництва в судах управління юридичного забезпечення та надання згоди на зайняття посади головного спеціаліста.

Як уже зазначалось, 22.11.2018, позивач усно повідомила про відмову обійняти посаду заступника начальника управління - начальник відділу представництва в судах управління юридичного забезпечення. Відповідачем додано до матеріалів справи заяву ОСОБА_1 від 03.12.2018, адресовану начальнику Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, про призначення на посаду заступника начальника управління - начальник відділу представництва в судах управління юридичного забезпечення.

На думку суду, зазначення в повідомленні щодо наступного звільнення про відмову від посади заступника начальника управління - начальник відділу представництва в судах управління юридичного забезпечення є необґрунтованим, позаяк після усної відмови позивачем вдруге подано заяву про бажання обійняти вказану посаду. Щодо адресування заяви Центральному міжрегіональному управлінню Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, то суд зазначає, що акти від 28.12.2018 №2 та від 04.01.2019 №3 про згоду обійняти посаду головного спеціаліста та відмову від написання заяви про звільнення за переведенням підписані посадовими особами Центральному міжрегіональному управлінню Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, відповідно заяву слід було врахувати. Крім того, у повідомленні про наступне звільнення не запропоновано посаду головного спеціаліста відділу правової роботи управління юридичного забезпечення.

Визначальним для суд є те, що у листі від 01.03.2019 підставою для відмови від посади головного спеціаліста позивачем зазначено, що їй не було запропоновано інші вакантні посади, що також встановлено під час судового розгляду справи. Крім того, зі змісту листа вбачається, що позивачем додаток до повідомлення розцінювалось як пропонування лише однієї посади - провідного спеціаліста. Судом уже зазначалось, що в додатку до повідомлення про наступне звільнення біля посади заступника начальника управління - начальник відділу представництва в судах управління юридичного забезпечення зроблено відмітку про відмову від посади. Станом на час звільнення позивача посада заступника начальника управління - начальник відділу представництва в судах управління юридичного забезпечення залишалась вакантною. Під час судового розгляду справи, позивач підтвердила, що мала намір працювати в Центральному міжрегіональному управлінню Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд доходить висновку про недотримання відповідачем обов`язку, встановленого статтею 87 Закону України "Про державну службу", частини другої статті 40 та частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо вчинення всіх необхідних дій для залишення працівника на роботі, зокрема, обов`язку запропонувати всі вакантні посади, які могла би обійняти позивач відповідно до своєї кваліфікації, в тому числі пропонування рівнозначної посади, яка була вакантною станом на час відмови позивача від запропонованої посади та на час звільнення.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 25.01.2019 справа №826/3806/17 власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 Кодексу законів про працю України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому, роботодавець зобов`язаний запропонувати всі наявні вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював (пункт 33); оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 Кодексу законів про працю України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися в установі протягом цього періоду і які існували на день звільнення (пункт 34).

З огляду на встановлені обставини, суд доходить висновку, що Головним управлінням Державної міграційної служби в місті Києві не доведено вжиття всіх необхідних заходів внаслідок реорганізації органу для залишення позивача на роботі.

У позові зазначено, що внаслідок реорганізації змінились умови державної служби.

Відповідно до статті 43 Закону України "Про державну службу": зміною істотних умов державної служби вважається зміна: належності посади державної служби до певної категорії посад; основних посадових обов`язків; умов (системи та розмірів) оплати праці або соціально-побутового забезпечення; режиму служби, встановлення або скасування неповного робочого часу; місця розташування державного органу (в разі його переміщення до іншого населеного пункту) (пункт 1-5 частини третьої); про зміну істотних умов служби керівник державної служби письмово повідомляє державного службовця не пізніш як за 60 календарних днів до зміни істотних умов державної служби, крім випадків підвищення заробітної плати. У разі незгоди державного службовця на продовження проходження державної служби у зв`язку із зміною істотних умов державної служби він подає керівнику державної служби заяву про звільнення на підставі пункту 6 частини першої статті 83 цього Закону або заяву про переведення на іншу запропоновану йому посаду не пізніш як за 60 календарних днів з дня ознайомлення з повідомленням про зміну істотних умов державної служби. Якщо протягом 60 календарних днів з дня ознайомлення державного службовця з повідомленням про зміну істотних умов служби від нього не надійшли заяви, зазначені в абзаці другому цієї частини, державний службовець вважається таким, що погодився на продовження проходження державної служби (частина четверта).

Зазначаючи про зміну істотних умов державної служби позивачем не обґрунтовано, в чому полягали такі зміни. Також судом, внаслідок порівняння посадових інструкцій заступника начальника управління - начальник відділу представництва в судах управління юридичного забезпечення Головного управління Державної міграційної служби в місті Києві та Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області не встановлено зміну (збільшення, звуження) основних посадових обов`язків.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про обґрунтованість позовної вимоги про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Державної міграційної служби в місті Києві від 11.03.2019 №46-К "Про звільнення ОСОБА_1 ".

Оскільки Законом України "Про державну службу" не визначено процедури поновлення незаконно звільненого працівника, застосуванню підлягають норми КЗпП України. Відповідно до частини першої стаття 235 КЗпП України в разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Отже, позивач підлягає поновленню на посаді, з якої її було звільнено - заступника начальника відділу юридичного забезпечення Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві з 12.03.2019 (наступний день за днем звільнення).

Щодо вимоги позивача про поновлення на вказаній посаді в Центральному міжрегіональному управлінні Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, то така вимога задоволенню не підлягає, оскільки позивач не працювала в зазначеному органі. При цьому суд враховую проаналізовані підстави позову, встановлені обставини та спосіб захисту, обраний позивачем - поновлення на посаді. Вимоги про визнання протиправною бездіяльності Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області щодо непризначення позивача на посаду, зобов`язання вчини дії щодо призначення на посаду позивачем не заявлялись.

Згідно з частиною другою статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відтак, підлягає задоволенню вимога про стягнення з Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 12.03.2018 (наступний день за днем звільнення) по 18.09.2018 (день ухвалення судом рішення).

До матеріалів судової справи додано довідку Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві про доходи ОСОБА_1 , згідно з якою середньоденна заробітна плата становила 702,50 грн., середньомісячна 386374 грн. Позивачем та її представником заперечень щодо цих суми не висловлено. З урахуванням 131 робочого дня вимушеного прогулу на користь позивача слід стягнути 92027,50 грн., за виключенням податків та обов`язкових платежів, які підлягають відрахуванню з цієї суми Головним управлінням Державної міграційної служби України в місті Києві.

Як уже зазначалось, оскільки позивач не призначалась на посаду в Центральному міжрегіональному управлінні Державної міграційної служби у м. Києві, судом установлено порушення Головним управлінням Державної міграційної служби України в місті Києві вимог Закону України "Про державну службу" та КЗпП України щодо звільнення позивача, відповідно середній заробіток за час вимушеного прогулу підлягає стягненню саме з Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві.

Згідно з частиною першою статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць (пункт 2); поновлення на посаді у відносинах публічної служби (пункт 3). Відтак, негайному виконанню підлягає рішення суду в частині поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць у розмірі 3863,74 грн., за виключенням податків та обов`язкових платежів.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI (з наступними змінами та доповненнями). Отже, відсутні підстави для розподілу судових витрат зі сплати судового збору.

Представник позивача подала заяву про відшкодувати витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15.680,00 грн. На підтвердження понесення зазначених витрат до суду надано договір про надання правової допомоги від 02.04.2019 №02-04/02, додаткову угоду від 02.04.2019 №1, акт наданих послуг від 02.04.2019 №01, акт наданих послуг від 10.06.2019 №02, рахунки фактури від 31.05.2019 №01 та від 10.06.2019 №03, копії квитанцій від 31.05.2019 №0.0..1 на суму 13.000,00 грн. та від 11.06.2019 №0.0..1 на суму 2680,00 грн.

З урахуванням часткового задоволення позовних вимог, на користь позивача слід присудити судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Керуючись статтею 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Державної міграційної служби в місті Києві від 11 березня 2019 року №46-К "Про звільнення ОСОБА_1 ".

Поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу юридичного забезпечення Головного управління Державної міграційної служби в місті Києві з 12 березня 2019 року.

Стягнути з Головного управління Державної міграційної служби в місті Києві на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12 березня 2019 року по 18 вересня 2019 року в розмірі 92027,50 грн. (дев`яносто дві тисячі двадцять сім гривень 50 копійок), з якого мають бути відраховані обов`язкові внески та податки.

Виконати негайно рішення суду в частині:

- поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу юридичного забезпечення Головного управління Державної міграційної служби в місті Києві з 12 березня 2019 року;

- стягнення з Головного управління Державної міграційної служби в місті Києві на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 12 березня 2019 року по 18 вересня 2019 року в межах суми стягнення за один місяць - 3863,74 грн. (три тисячі вісімсот шістдесят три гривні 74 копійки), з якої мають бути відраховані обов`язкові внески та податки.

У задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати з надання правничої допомоги в розмірі 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби в місті Києві.

Позивач - ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач - Головне управління Державної міграційної служби України в місті Києві (ідентифікаційний код 37768863, місцезнаходження: 02152, місто Київ, вулиця Березняківська, будинок 4-А).

Відповідач - Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області (ідентифікаційний код 42552598, місцезнаходження: 02152, місто Київ, вулиця Березняківська, будинок 4-А).

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. З дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно зі статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Пунктом 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147- VIIІ передбачено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення складено 18 жовтня 2019 року.

Суддя В.А. Донець