Справа № 826/10092/17
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Епель О.В., секретар судового засідання Гордієнко Л.М., за участі представника позивача Закірової К.М., представника відповідача Борисова І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛТЕК-Транс" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 серпня 2019 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛТЕК-Транс" до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

В С Т А Н О В И В :

10.08.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛТЕК-Транс" (надалі - ТОВ "ЛТЕК-Транс") звернулося до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 16.05.2017 р.

Позов обґрунтовано тим, що у відповідача не було підстав для нарахування грошового зобов`язання та застосування штрафних санкцій.

Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 08.08.2019 у задоволені позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

Приймаючі рішення у справі суд першої інстанції зазначив, що висновки податкового органу щодо нереальності здійснення господарських операцій підтверджені наявними в справі письмовими доказами, а позивач не довів перед судом фактичне здійснення зазначених операцій із надання консультативно-юридичних та інформаційно-консультативних послуг.

Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви, зокрема те, що висновки податкового органу щодо нереальності здійснення господарської операції з контрагентом спростовуються первинними документами.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якій зазначено про правильність висновків суду першої інстанції.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою, отже задоволенню не підлягає за огляду на таке.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "ЛТЕК-Транс" з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з переліком підприємств, зазначених в ухвалі слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 01.08.2016 року у справі № 760/6919/16-к у кримінальному провадження № 0000630 від 08.12.2015 року, за результатами якої складено акт № 231/-36-14-05/33766181 від 19.04.2017р. (а.с.11).

Згідно змісту акту в ході перевірки встановлено порушення позивачем норм Податкового Кодексу України: ст. 22,п. 44.1 ст.44, ст. 188, п. 198.2, п. 198.3 п. 198.6 ст. 198, п. 185.1. ст. 185, п. 200.1 ст. 200, п.201.1 п.201.4, п.201.10 ст.201 Податкового Кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 115 833 грн, в тому числі по періодах: травень 2015 року у сумі - 26 667 грн; червень2015 року у сумі - 30 833 грн; березень 2016 року у сумі - 58 333 грн.

Як вбачається зі змісту акту перевірки та заперечень ГУ ДФС у Київській області, висновки щодо порушення товариством з обмеженою відповідальністю "ЛТЕК-Транс" приписів податкового законодавства зроблено з огляду на відсутність факту реальності господарських операцій між позивачем та його контрагентами - ТОВ "Елітстар Компані", ТОВ "СТ МІДЛ", ТОВ "РЗХ ЛІМІТЕД".

На підставі вказаного акту відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 16.05.2017 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на суму 51750 грн. (а.с.49), збільшення суми грошового зобов`язання мотивоване встановленими в акті перевірки порушеннями п. 44.1 ст.44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 135 Податкового Кодексу України.

Вищенаведені обставини підтверджені належними та допустимими доказами, і не є спірними.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.1.1. ст.1 Податкового кодексу України даний кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Підпунктом 20.1.4. пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України органам державної податкової служби надане право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом. Порядок проведення перевірок визначений статтями 75-86 Податкового кодексу України.

Платники податку на додану вартість, об`єкти, база та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету визначені розділом 5 Податкового кодексу України.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність Україні» від 16 липня 1999 року N 996-XIV (надалі за текстом Закон № 996) метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.

Частина 2 даної статті передбачає, що бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до статті 1 Закону № 996 документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення є первинним документом.

Згідно частини 1 статті 9 Закону № 996 первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій є підставою для бухгалтерського обліку. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Одним із основних принципів, на яких ґрунтується бухгалтерський облік та фінансова звітність, відповідно до статті 4 Закону № 996, є принцип превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Згідно із статтею 1 Закону № 996 господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Приписами п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що господарською діяльністю є діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (14.1.36.); доходами є загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами (14.1.56.); постачанням товарів є будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду (14.1.191.); розумною економічною причиною (ділова мета) є причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності (14.1.231.).

Приписами абзацу 1 пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України визначено, що витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (підпункт 139.1.9 пункт 139.1 статті 139 Податкового кодексу України).

Відповідно до пп. 44.1, пп. 2 ст 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно пп. 134.1.1 п. 134.1 ст 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).

Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період перевищує двадцять мільйонів гривень, такий платник визначає об`єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Відповідно до пункту 135.1 статті 135 Податкового кодексу України базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Статтями 138-140 Податкового кодексу України встановлений перелік різниць, на які коригується фінансовий результат до оподаткування. Зазначений перелік не містить різниць, які б передбачали коригування фінансового результату до оподаткування на витрати за операціями, що не пов`язані з господарською діяльністю платника податків або операціями, що мають ознаки нереальності.

Не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

В матеріалах справи у наявності договір укладений між позивачем і ТОВ "Елітстар Компані" про надання консультаційно-юридичних послу № 09/03 від 09.03.2016 року.

На виконання умов вказаного договору позивачем надано акти виконаних робіт на суму 100000грн. в т.ч. ПДВ 16 666,66 грн., роз`яснення до акту, акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 10 березня 2016 року та роз`яснення до цього акту, рахунки-фактури.

Згідно змісту договору ТОВ "Елітстар Компані" повинен був надати послугу щодо юридичного супроводу підприємства, яке складається не тільки з усних консультацій, але і дії, пов`язаних із створення письмових документів.

Проте, зі змісту наведених документів не вбачається і не розкривається сутність наданих послуги, їх кількість та зміст.

Апелянт не надав суду інших доказів виконання ТОВ "Елітстар Компані" умов договору щодо юридичного супроводу підприємства, не обґрунтував необхідність отримання саме таких юридичних послуг.

Щодо фінансово-господарські взаємовідносини позивача із ТОВ "СТ МІДЛ" і ТОВ "РЗХ ЛІМІТЕД" колегія суддів зазначає наступне.

Суду надано договір відповідно до якого між позивачем і ТОВ "СТ МІДЛ" був укладений договір про надання інформаційно-консультативних послуг № 01/03 від 01.03.2016 року. На виконання цього договору складені акти виконаних робіт на суму 250 000,00 грн, в т.ч. ПДВ 41 666,66 грн.

На підтвердження виконання умов договору позивач надав акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 01 березня 2016 року, а саме ТОВ "СТ МІДЛ" надало послуги по розміщенню та розповсюдженню реклами на суму 41 666,67 грн.

Суд апеляційної інстанції аналізуючи надані акти погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем не доведено необхідність звернення позивача за виконання послуг реклами, не надано доказів яким чином відбувалось розповсюдження реклами за договором, в який спосіб, в яких місцях.

Отже, враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що висновки податкового органу щодо нереальності здійснення господарських операцій підтверджені наявними в справі письмовими доказами, а позивач не довів перед судом фактичне здійснення зазначених операцій із надання консультативно-юридичних та інформаційно-консультативних послуг.

Згідно ч.1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Надаючи оцінку всім іншим доводам сторін, судова колегія наголошує що приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що всі наведені доводи апелянта є такими, що не заслуговують уваги, оскільки не спростовують правильних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції.

Отже, судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Повне судове рішення складено 21.10.2019 року.

Керуючись ст.ст. 139, 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛТЕК-Транс" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 серпня 2019 р. - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 серпня 2019 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛТЕК-Транс" до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

Л.В. Губська

О.В. Епель