Справа № 240/5615/18
Суддя: Стеценко С.Г.
Дата ухвалення: 2019-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 жовтня 2019 року
Київ
справа №240/5615/18
адміністративне провадження №К/9901/28181/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Стеценка С.Г.,
суддів: Мороз Л.Л., Бучик А.Ю.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20.05.2019 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.09.2019 у справі № 240/5615/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Департаменту фінансів міністерства оборони України про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Департаменту фінансів міністерства оборони України, в якому просив: визнати неправомірними дії та бездіяльність Головного управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області, щодо зменшення розміру пенсії з надбавками, за рахунок виплати 50% суми підвищення, та не включення до перерахунку довідки в/ч НОМЕР_1 № 7734 від 03.09.2018 про складові та розмір мого грошового забезпечення визначеного станом на 1 березня 2018 року з 01 січня 2018 року; визнати неправомірними дії Департаменту фінансів Міністерства оборони України щодо не направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області довідки про складові та розмір грошового забезпечення із урахуванням усіх видів грошового забезпечення станом на 01.03.2018; зобов`язати Департамент фінансів Міністерства оборони направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та на адресу позивача, аналогічну довідку про складові і розмір грошового забезпечення посади, з якої звільнено з військової служби, виходячи з таких даних, які мав при виключенні позивача зі списків особового складу військової частини із урахуванням усіх видів грошового забезпечення станом на 01 березня 2018 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області провести перерахунок пенсії, а саме - здійснити виплату недоплаченої частини суми в розмірі 50 % підвищення пенсії з 01.01.2018 та в подальшому виплачувати з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії визначеного станом на 1 березня 2018 року з 01 січня 2018 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області провести перерахунок пенсії з урахуванням складових та розмірів грошового забезпечення, згідно довідки в/ч НОМЕР_1 № 7734 від 03.09.2018; зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області провести індексацію донарахованих виплат пенсії з 01 січня 2018 року.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 20.05.2019, ухваленим за наслідками розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.09.2019 рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20.05.2019 залишено без змін.
Не погоджуючись з указаними судовими рішеннями, позивач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, просить їх скасувати та задовольнити заявлені вимоги.
При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою, суд виходить з такого.
Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують стаття 14 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII Про судоустрій і статус суддів і стаття 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).
Також, частиною третьою статті 3 КАС України передбачено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Так, згідно з приписами пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відтак, судові рішення, ухвалені у справах незначної складності, підлягають касаційному оскарженню виключно у випадках, вичерпний і остаточний перелік яких передбачений підпунктами а-г пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Разом з тим, за змістом пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Колегія суддів Верховного Суду, вивчивши матеріали касаційної скарги, з урахуванням приписів наведених правових норм процесуального закону, характеру спірних відносин, суб`єктного складу учасників та предмету доказування, що не вимагають проведення судового засідання для повного та всебічного встановлення обставин справи, вважає, що вказана справа, в силу приписів пункту 3 частини 6 статті 12 КАС України, відноситься до категорії справ незначної складності, так як ознак, передбачених частиною 4 статті 12 КАС України, не має.
Крім того, доводи касаційної скарги у даній справі стосуються правильності застосування норм матеріального права у конкретно визначених правовідносинах щодо окремо взятої особи і не стосуються питань права, які мають фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Зважаючи на те, що оскаржуване судове рішення ухвалено у справі, яка процесуальним законом віднесена до категорії справ незначної складності, а з наведених у касаційній скарзі мотивів й доданих до неї матеріалів не вбачається наявності передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткових обставин, у відкритті касаційного провадження у даній справі належить відмовити.
Суд враховує положення, що містяться в Рекомендаціях № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи, згідно з якими державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до ч. "с" ст. 7 вказаних Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад, справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону; вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.
Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) 19 грудня 1997 року, згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
Суд також враховує й правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену в ухвалі щодо неприйнятності у справі Азюковська проти України (Azyukovska v. Ukraine) від 09.10.2018 (заява №26293/18), в якій заявником оскаржувалась відмова суду касаційної інстанції у відкритті касаційного провадження у зв`язку з віднесенням справи до категорії справ незначної складності. Так, Суд вказав, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.
Керуючись статтями 328, 333, 355, 359 КАС України,
У Х В А Л И В:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20.05.2019 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.09.2019 у справі № 240/5615/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Департаменту фінансів міністерства оборони України про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії.
Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.Г. Стеценко
Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик ,
Судді Верховного Суду