Справа № 360/1780/19
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2019-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 жовтня 2019 року

Київ

справа №360/1780/19

адміністративне провадження №К/9901/28508/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Блажівської Н.Є.,

суддів: Білоуса О.В., Желтобрюх І.Л.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Головного управління ДФС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 25 липня 2019 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НВК ОТМ» до Головного управління ДФС у Луганській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «НВК ОТМ» звернулось до суду з позовом, в якому просило: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Луганській області від 19 червня 2018 року № 803027/38413778 про відмову реєстрації податкової накладної від 30 травня 2018 року № 14; визнати протиправним та скасувати рішення ДФС від 6 липня 2018 року № 17038/38413778/2 про відмову в задоволенні скарги на рішення Головного управління ДФС у Луганській області від 19 червня 2018 року №803027/38413778 про відмову реєстрації податкової накладної від 30 травня 2018 року № 14; зобов`язати ДФС зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 30 травня 2018 року № 14; визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Луганській області від 19 червня 2018 року № 803045/38413778 про відмову реєстрації податкової накладної від 30 травня 2018 року № 15; визнати протиправним та скасувати рішення ДФС від 06 липня 2018 року № 17091/38413778/2 про відмову в задоволенні скарги на рішення Головного управління ДФС у Луганській області від 19 червня 2018 року № 803045/38413778 про відмову реєстрації податкової накладної від 30 травня 2018 року № 15; зобов`язати ДФС зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 30 травня 2018 року № 15; визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Луганській області від 19 червня 2018 року № 803052/38413778 про відмову реєстрації податкової накладної від 30 травня 2018 року № 16; визнати протиправним та скасувати рішення ДФС від 06 липня 2018 року № 17091/38413778/2 про відмову в задоволенні скарги на рішення Головного управління ДФС у Луганській області від 19 червня 2018 року № 803052/38413778 про відмову реєстрації податкової накладної від 30 травня 2018 року № 16; зобов`язати ДФС зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 30.05.2018 № 16; визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Луганській області від 19 червня 2018 року № 803059/38413778 про відмову реєстрації податкової накладної від 30 травня 2018 року № 17; визнати протиправним та скасувати рішення ДФС від 06 липня 2018 року № 17091/38413778/2 про відмову в задоволенні скарги на рішення Головного управління ДФС у Луганській області від 19 червня 2018 року № 803059/38413778 про відмову реєстрації податкової накладної від 30 травня 2018 року № 17; зобов`язати ДФС зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 30 травня 2018 року № 17; визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Луганській області від 19 червня 2018 року № 803062/38413778 про відмову реєстрації податкової накладної від 30 травня 2018 року № 18; визнати протиправним та скасувати рішення ДФС від 06 липня 2018 року № 17091/38413778/2 про відмову в задоволенні скарги на рішення Головного управління ДФС у Луганській області від 19 червня 2018 року № 803062/38413778 про відмову реєстрації податкової накладної від 30 травня 2018 року № 18; зобов`язати ДФС зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 30 травня 2018 року № 18.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2019 року адміністративну справу в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ДФС у Луганській області від 19 червня 2018 року № 803062/38413778 про відмову реєстрації податкової накладної від 30 травня 2018 року № 18; визнання протиправним та скасування рішення ДФС від 06 липня 2018 року № 17040/38413778/2 про відмову в задоволенні скарги на рішення Головного управління ДФС у Луганській області від 19 червня 2018 року № 803062/38413778 про відмову реєстрації податкової накладної від 30 травня 2018 року № 18; зобов`язання ДФС зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 30 травня 2018 року № 18 прийнято до провадження.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 25 липня 2019 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2019 року, позов задоволено повністю.

16 жовтня 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДФС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 25 липня 2019 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2019 року, у якій відповідач просить оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою Суд виходить з такого.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено основні засади (принципи) адміністративного судочинства, з-поміж яких забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Таким чином, аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Велика Палата Європейського суду з прав людини у своєму рішенні від 05 квітня 2018 року (справа "Зубац проти Хорватії" (Zubac v.Croatia), №40160/12) вказала, що право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, які дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, і таке регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб (див. "Станєв проти Болгарії" (Stanev v. Bulgaria) [ВП], №36760/06, п. 230, ЄСПЛ 2012) (п. 78). Спосіб застосування пункту 1 статті 6 Конвенції до апеляційних та касаційних судів залежить від особливостей судового провадження, про яке йдеться, і необхідно враховувати всю сукупність процесуальних дій, проведених в рамках національного правопорядку, а також роль судів касаційної інстанції в них; умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги (п. 82).

Відповідно до п. 83 вказаного вище рішення застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris для подання скарг до верховного суду є правомірною та обґрунтованою процесуальною вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості.

Крім того, Європейський суд з прав людини звернув увагу на те, що саме національний верховний суд, якщо цього вимагає національне законодавство, повинен оцінювати те, чи досягнуто передбачений законодавством поріг ratione valoris для подання скарги саме до цього суду. Відповідно, в ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять до нього, верховний суд не може бути зв`язаний або обмежений помилками в оцінюванні зазначеного порогу, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього (рішення у справі "Добріч проти Сербії", п. 54) (п. 86).

09 жовтня 2018 року Європейський суд з прав людини постановив ухвалу щодо неприйнятності заяви №26293/18 у справі "Азюковська проти України" (Azyukovska v. Ukraine), у якій зазначив, що застосування критерію малозначності справи у справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи (п. 20-22).

Отже, за прецедентною практикою Європейського суду з прав людини обмеження доступу до Верховного Суду охоплюється загальновизнаною легітимною метою встановленого законодавством порогу ratione valoris для скарг, що подаються на розгляд Верховного Суду, яка полягає в тому, щоб забезпечувати розгляд у Верховному Суді, з огляду на саму суть його функцій, лише справ необхідного рівня значущості.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню: 1) рішення, ухвали суду першої інстанції та постанови, ухвали суду апеляційної інстанції у справах, рішення у яких підлягають перегляду в апеляційному порядку Верховним Судом; 2) судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Згідно із пунктом 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Категорії справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження і які підлягають розгляду виключно за правилами загального позовного провадження, встановлені нормами частини четвертої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Системний аналіз наведених вище положень дає підстави для висновку, що суд має право віднести справу до категорії малозначних за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмету доказування, складу учасників та інших обставин, крім випадків, передбачених частиною четвертою статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України.

Щодо тверджень скаржника про те, що касаційна скарга в даній справі має важливу роль для формування єдиного підходу при розгляді справ даної категорії судами загальної юрисдикції та для формування нової практики, Суд звертає увагу на те, що об`єктивних доказів та підтвердження зазначеного, а також ґрунтовних доводів, у чому саме полягає розгляд даної справи для формування нової правозастосовчої практики скаржником в поданій касаційній скарзі не наведено, а посилання на неправильну на думку скаржника оцінку доказів судами попередніх інстанцій не може вважатись питанням права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

В той же час, Суд звертає увагу на те, що предметом оскарження у даній справі було рішення про відмову реєстрації податкової накладної та зобов`язання зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи та застосування законодавства на час спірних правовідносин, а також значення справи для сторін та суспільства, які дали можливість дійти висновку про малозначність справи.

Випадки, які б виключали можливість застосування положень пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Отже, рішення Луганського окружного адміністративного суду від 25 липня 2019 року та постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2019 року не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 12, 248, частиною п`ятою статті 328, пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДФС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 25 липня 2019 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НВК ОТМ» до Головного управління ДФС у Луганській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії.

Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.Є. Блажівська

Судді О.В. Білоус

І.Л. Желтобрюх