Справа № 620/3072/19
Суддя: Ткаченко О.Є.
Дата ухвалення: 2019-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

22 жовтня 2019 року Чернігів Справа № 620/3072/19

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Ткаченко О.Є., перевіривши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка до Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області, треті особи на стороні відповідача, які не заявлять самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Північноукраїнська Агропромислова Компанія», Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, про визнання протиправним та скасування рішення,

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка звернулось до суду з позовом до Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області, треті особи на стороні відповідача, які не заявлять самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Північноукраїнська Агропромислова Компанія», Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області 20 сесії 7 скликання від 27.09.2019 «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості)».

Приписами частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для відкриття провадження у справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема - спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Термін «суб`єкт владних повноважень» відповідно до пункту 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб) відповідно до прийнятих або вчинених при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Зі змісту адміністративного позову та заявлених позовних вимог встановлено, що предметом спору є питання землекористування.

Проте суд зазначає, що за приписами статті 12 Земельного кодексу України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст втому числі належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу та інші повноваження.

Із наведеного випливає, що при здійсненні повноважень власника землі селищна рада не є суб`єктом владних повноважень у розумінні пункту 7 частини 1 статті 4 та пункту 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, а є рівноправним суб`єктом земельних відносин.

Суд зазначає, що окрім суб`єктного складу, який за своїми ознаками визначає спір як адміністративну справу, предмет спору носить приватноправовий характер та не стосується захисту прав у сфері публічно-правових відносин.

Таким чином, цей спір не є публічно-правовим спором між органом місцевого самоврядування (суб`єктом владних повноважень) як суб`єктом публічного права та позивачем. Цей спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права. Наведене узгоджується й з положеннями статей 2, 4, 19 Кодексу адміністративного судочинства України, які закріплюють завдання адміністративного судочинства, визначення понять публічно-правового спору та суб`єкта владних повноважень, а також межі юрисдикції адміністративних судів (Постанова ВП Верховного суду від 21.03.2018 у справі № 809/1946/15).

Таким чином, правовідносини, з приводу яких виник спір, регулюються Цивільним кодексом України та є предметом цивільно-правового регулювання, оскільки сторони мають рівні права, а селищна рада в цих відносинах не здійснює владних управлінських функцій та не виступає як суб`єкт владних повноважень.

Оскільки підстави позову випливають зі спірних правовідносин, що мають цивільно-правовий характер, і він не пов`язаний безпосередньо зі здійсненням владних управлінських повноважень, цей спір не відноситься до компетенції суду адміністративної юрисдикції та не може ним розглядатися.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі по тексту - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12.10.1978 вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з «...» поняттями, що належать до юрисдикції певних категорій судів. З огляду на це, не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі і обов`язковість суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу, зокрема, цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом», у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Згідно приписів частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Отже, вказаний спір підлягає розгляду судом загальної юрисдикції за правилами цивільного провадження

Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, оскільки зазначену заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Як вказано у частині 6 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, в разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Роз`яснити позивачу, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з частиною 2 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України про відмову у відкритті провадження у справі суддя постановляє ухвалу не пізніше п`яти днів з дня надходження позовної заяви.

Керуючись статтями 19, 170, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

У Х В А Л И В:

У відкриті провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка до Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області, треті особи на стороні відповідача, які не заявлять самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Північноукраїнська Агропромислова Компанія», Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити.

Роз`яснити позивачу, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Попередити позивача, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з тими самими вимогами, щодо яких постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її вручення.

Суддя О.Є. Ткаченко