Справа № 640/20576/18
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2019-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ
23 жовтня 2019 року № 640/20576/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Маруліної Л.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (в письмовому провадженні) адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
доЦентру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України
третя особаВійськова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України
про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також Позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України (далі також Відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України (далі також - третя особа), в якому просить:
- визнати протиправною відмову Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України у виплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане під час проходження військової служби речове майно;
- зобов`язати Центр забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане під час проходження військової служби речове майно згідно з довідкою від 09.11.2018 року № 711 у сумі 126 729,24 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Позивач перебував на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_1 , з 31.08.2018 року по 26.10.2018 року перебуває на речовому забезпеченні у Центрі забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України.
На підставі положень Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 року №178, позивачу видано довідку від 09.11.2018 року №711, відповідно до якої позивач має право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно при звільненні з військової служби.
09.11.2018 року командиром Військової частини НОМЕР_1 видано наказ (по стройовій частині) № 214 про виплату позивачу вказаної грошової компенсації у сумі 126 729,24 грн.
Позивач 14.11.2018 року звернувся з рапортом про виплату компенсації вартості за не отримане речове майно у сумі 126 729,24 грн. до Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України, яким позивача проінформовано про неможливість виплати компенсації у зв`язку з відсутністю бюджетних призначень.
Вважаючи таку відмову протиправною, позивач просить суд задовольнити позов в повному обсязі.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 року відкрито провадження у справі в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Через канцелярію суду 09.01.2019 року представником Відповідача подано відзив на адміністративний позов, в якому проти позовних вимог заперечує, з огляду на те, що вважає відмову позивачу у виплаті грошової компенсації вартості за неотримане речове майно при звільненні з військової служби правомірною, оскільки Позивач, надавши згоду про виключення його зі списків особового складу військової частини, погодився з тим, що з ним проведено всі необхідні розрахунки. Законодавством не передбачено виплати грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, особам звільненим з військової служби та втратили статус військовослужбовця.
04.02.2019 року Головним управлінням оперативного забезпечення Збройних Сил України надано суду пояснення на позов, в яких Головне управління оперативного забезпечення Збройних Сил України правову позицію відповідача не підтримує.
Через канцелярію суду 11.02.2019 року Позивачем надано суду відповідь на відзив, в якому позивачем зазначено, що нормами чинного законодавства України не передбачено, що військовослужбовець втрачає своє набуте право на грошову компенсацію вартості за не отримане речове майно у зв`язку із звільненням зі служби. Законодавством визначено, що у разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за не отримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем служби.
Відповідно до частини третьої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.
Разом з тим, судом враховано позицію Позивача, викладену у відповіді на відзив.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 наказом начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 09.06.2017 року № 244 призначений на посаду заступника начальника гідрометеорологічної служби Збройних Сил України військової частини НОМЕР_1 , військове звання полковник.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.07.2017 року № 124 ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на всі види забезпечення.
Наказом начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 31.08.2018 року № 479 ОСОБА_1 звільнено із займаної посади та з 31.08.2018 року зараховано на підставі підпункту першого пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008 у розпорядження начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України із утриманням на час перебування у розпорядженні у списках військової частини НОМЕР_1 .
Наказом начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 26.10.2018 року № 573 ОСОБА_1 звільнено у запас (у зв`язку із проведенням організаційних заходів).
На підставі наказу НГШ-ГЗС України від 26.10.2018 року № 573 Центром забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України 09.11.2018 року видано довідку № 711 про вартість речового майна, що належить до видачі полковнику ОСОБА_1 .
Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.11.2018 року № 214, у зв`язку із звільненням у запас ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України, наказано виплатити грошову компенсацію вартості за не отримане речове майно у розмірі 126 729,24 грн.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.11.2018 року № 217 з 14.11.2018 року виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення.
ОСОБА_1 звернувся до Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України із рапортом (вх.№866 від 14.11.2018) виплатити йому компенсацію вартості за неотримане речове майно відповідно до вимог пункту 1 статті 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», пункту 4 «Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 року № 178.
На рапорт Позивача Відповідачем надано відповідь від 14.11.2018 року про відмову у здійсненні виплати вказаної грошової компенсації зв`язку з відсутністю бюджетного призначення за КВКП 2101020 КЕКВ 2210 код видатків 026 (виплата компенсацій за одяг, взуття, обмундирування тощо, відповідно до законодавства).
Не погоджуючись із діями відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Оцінивши допустимість і достовірність кожного доказу, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною другою статті 24 Закону України від 25.03.1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (із змінами і доповненнями) закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Відповідно до статті 1 Закону України від 20.12.1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (із змінами і доповненнями): соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Частиною другою статті 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
За змістом частини першої статті 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
Абзацом першим пункту 2 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 р. № 178 (далі - Порядок №178) встановлено, що виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.
Згідно з пунктом 3 Порядку №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.
Відповідно до пункту 4 Порядку №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.
За змістом пункту 5 Порядку №178 довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.
Пунктом 4 розділу ІІІ Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 року № 232, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26 травня 2016 року за №768/28898 (далі також - Інструкція №232), військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна. Порядок виплати грошової компенсації здійснюється відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 "Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно". Грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, форма якої наведена у додатку до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 року № 178, яка видається речовою службою військової частини, виходячи із заготівельної вартості цих предметів.
Згідно з пунктом 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
З наведених законодавчих приписів випливає, що у разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби. Застосовування в пункті 3 Порядку №178 словосполучення «у разі звільнення з військової служби», а не, наприклад, «при звільненні з військової служби», дозволяє дійти висновку, що право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно не залежить від факту закінчення проходження військової служби (виключення військовослужбовця зі списків особового складу).
Отже, військовослужбовці після звільнення їх з військової служби зберігають право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.
На користь вказаного висновку свідчить те, що в пункті 4 Порядку №178 передбачено застосування різних форм звернення про виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, а саме рапорту, як особливої, передбаченої спеціальним законодавством форми доповіді військовослужбовця при його зверненні до вищого начальника в різних випадках службової діяльності, так і заяви, як звернення громадянина із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством його прав та інтересів.
Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 03.10.2018 року у справі №803/756/17.
З огляду на все вищезазначене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення їх в повному обсязі.
Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірність своїх рішень, відтак, позов підлягає задоволенню.
З огляду на те, що позивача звільнено від сплати судового збору відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір", судові витрати розподілу не підлягають у зв`язку з їх відсутністю.
Керуючись статтями 241-245, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, -
В И Р І Ш И В:
1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_2 ) до Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних сил України (), третя особа Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України, про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.
2. Визнати протиправною відмову Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних сил України у виплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане під час проходження військової служби речове майно.
3. Зобов`язати Центр забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних сил України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за не отримане під час проходження військової служби речове майно згідно з довідкою від 09.11.2018 року № 711 у сумі 126 729,24 грн.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 293, 294, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно з частиною шостою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.
У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Відповідно до пункту 4 частини п`ятої 246 Кодексу адміністративного судочинства України:
Позивач: ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) ;
Відповідач: Центр забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних сил України (, пр-т Повітрофлотський, буд. 6, м. Київ, 03168);
Третя особа: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ).

Повне судове рішення складено 23.10.2019 року.

Суддя Л.О. Маруліна