Справа № 817/2275/17
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2019-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/9687/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Довгої О.І. та Кузьмича С.М.,

з участю секретаря судового засідання - Луців І.І.,

а також сторін (їх представників):

від позивача - не з`явився;

від відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Рівненській обл. на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 01.08.2019р. про повернення без розгляду заяви про встановлення способу і порядку виконання судового рішення в справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській обл. про визнання дій протиправними та спонукання до вчинення певних дій (суддя суду І інстанції: Недашківська К.М., час та місце ухвалення судового рішення: 01.08.2019р., м.Рівне; дата складання повного тексту судового рішення: 01.08.2019р.),-

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 01.08.2019р. повернуто Головному управлінню Держгеокадастру у Рівненській обл. без розгляду заяву про встановлення способу і порядку виконання судового рішення в справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській обл. про визнання дій протиправними та спонукання до вчинення певних дій (Т.1, а.с.57-60).

Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржив заявник Головне управління Держгеокадастру у Рівненській обл., який в апеляційній скарзі просить судову ухвалу скасувати і встановити спосіб та порядок виконання рішення суду від 15.03.2018р. у справі № 817/2275/17, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного повернення без розгляду заяви про встановлення способу і порядку виконання судового рішення (Т.1, а.с.63-64).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що в аспекті ч.1 ст.378 КАС України заявник виступає виконавцем судового рішення; у справі наявні обставини, які істотно ускладнюють виконання рішення суду від 15.03.2018р. у справі № 817/2275/17 або роблять неможливим його виконання.

Зокрема, під час розгляду клопотання ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки було встановлено, що станом на 28.01.2019р. до Державного земельного кадастру в порядку взаємодії органу, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, та суб`єктів державної реєстрації прав надійшла інформація, відповідно до якої земельна ділянка з кадастровим номером :05: 014: 0223 відноситься до земель приватної власності, зокрема зазначено власником ОСОБА_2 .

Таким чином, зважаючи на вимоги п.9 ст.118 та ст.122 Земельного кодексу України Головне управління Держгеокадастру у Рівненській обл. під час розгляду клопотань про затвердження проектів землеустрою та передачі земельних ділянок у власність вправі розпоряджатися виключно землями державної власності сільськогосподарського призначення.

Отже, на даний час існують об`єктивні обставини, які з незалежних від апелянта причин унеможливлюють виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15.03.2018р. у спосіб, визначений цим рішенням суду, оскільки виконуючи рішення суду, апелянт порушить право власності третьої особи.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося. Також в порядку ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як слідує із змісту оскаржуваної ухвали, підставою для прийняття судом в порядку ч.2 ст.167, ст.378 КАС України процесуального рішення про повернення без розгляду заяви про встановлення способу і порядку виконання судового рішення слугували ряд обставин, а саме:

чинний процесуальний закон не надає боржнику права на звернення до суду із заявою про встановлення чи зміну способу або порядку виконання судового рішення;

неможливість виконання судового рішення зумовлена діями самого заявника, оскільки спірна ділянка передана іншій особі ОСОБА_2 на підставі наказу Головне управління Держгеокадастру у Рівненській обл. № 2577 від 19.10.2018р. під час апеляційного розгляду цієї справи;

заявник не наводить будь-яких фактичних доказів наявності певних обставин неможливості виконання судового рішення саме в такий спосіб захисту, формалізований судом у резолютивній частині судового рішення;

заявник не вказує інший можливий спосіб або порядок виконання судового рішення, хоча рішення суду підлягає виконанню саме у визначений судом спосіб та порядок його виконання, будь-якого іншого альтернативного способу чи порядку немає.

Колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції підставними і такими, що відповідають фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Як слідує з матеріалів справи, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 15.03.2018р. у справі № 817/2275/17 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській обл. про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення певних дій задоволено; визнано протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Рівненській обл. у затвердженні «Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянці ОСОБА_1 для ведення індивідуального садівництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Кустинської сільської ради Рівненського району Рівненської області», викладеної у рішенні від 04.12.2017р. № К-6597/0-7860/0/17; зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Рівненській обл. затвердити «Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянці ОСОБА_1 для ведення індивідуального садівництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Кустинської сільської ради Рівненського району Рівненської області», кадастровий номер земельної ділянки :05:014:0223; присуджено на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 1280 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Держгеокадастру у Рівненській обл. (Т.1, а.с.88-91).

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.12.2018р. апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Рівненській обл. залишено без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15.03.2018р. - без змін (Т.1, а.с.166-172).

31.07.2019р. відповідач Головне управління Держгеокадастру у Рівненській обл. подав заяву про встановлення способу та порядку виконання судового рішення, яка обґрунтована наявністю обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення суду від 15.03.2018р. у справі № 817/2275/17 або роблять неможливим його виконання. Зокрема, під час розгляду клопотання ОСОБА_1 та проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки було встановлено, що станом на 28.01.2019р. до Державного земельного кадастру в порядку взаємодії органу, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, та суб`єктів державної реєстрації прав надійшла інформація, відповідно до якої земельна ділянка з кадастровим номером :05: 014: 0223 відноситься до земель приватної власності, зокрема зазначено власником ОСОБА_2 .

Таким чином, зважаючи на вимоги п.9 ст.118 та ст.122 Земельного кодексу України Головне управління Держгеокадастру у Рівненській обл. під час розгляду клопотань про затвердження проектів землеустрою та передачі земельних ділянок у власність вправі розпоряджатися виключно землями державної власності сільськогосподарського призначення.

Отже, існують об`єктивні обставини, які з незалежних від апелянта причин унеможливлюють виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15.03.2018р. у спосіб, визначений цим рішенням суду, оскільки виконуючи рішення суду, апелянт порушить право власності третьої особи (Т.2, а.с.53-55).

Згідно ч.ч.1-3 ст.378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Системний аналіз наведених норм вказує на те, що процесуальним законом чітко та однозначно окреслено коло осіб, які мають право на звернення до суду з заявою про встановлення чи зміну способу або порядку виконання судового рішення. Таке право надано лише стягувачу або виконавцю.

При цьому, із згаданих норм не слідує виділення законодавцем окремої особи як виконавця судового рішення, що фактично є боржником у виконавчому провадженні. Виконання судового рішення при задоволенні відповідного позову покладається саме на боржника і можливість належного і повного виконання судового рішення перебуває в причинному зв`язку з його активними чи пасивними діями.

Відповідно до ст.1 Закону України № 1403-VIII від 02.06.2016р. «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Заявник до вищенаведених органів, які здійснюють примусове виконання судових рішень, не належить.

Отже, чинний процесуальний закон не надає права боржнику, яким виступає Головне управління Держгеокадастру у Рівненській обл., на звернення до суду із заявою про встановлення чи зміну способу або порядку виконання судового рішення.

Окрім цього, під встановленням способу або порядку виконання судового рішення розуміється застосування судом заходів щодо його реалізації у зв`язку з неможливістю виконання цього рішення. Ці заходи повинні забезпечити виконання конкретного судового рішення. При цьому встановлення способу виконання не має змінювати (зачіпати) суті, самого судового рішення.

Поняття «спосіб» і «порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується під час виконання судового рішення. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення дій боржником.

Для встановлення способу чи порядку виконання судового рішення обставиною, що перешкоджає його виконанню, є те, що в судовому рішенні не визначено способу та порядку виконання судового рішення.

В своїй заяві про встановлення способу або порядку виконання судового рішення заявник фактично вказує про неможливість виконання судового рішення про зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Рівненській обл. затвердити «Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянці ОСОБА_1 для ведення індивідуального садівництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Кустинської сільської ради Рівненського району Рівненської області», кадастровий номер земельної ділянки :05:014:0223. Така «неможливість» виконання судового рішення полягає в тому, що згідно Відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка кадастровий номер :05:014:0223, є приватною власність громадянина ОСОБА_2 .

Разом з тим, спірна земельна ділянка передана у власність громадянину ОСОБА_2 на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Рівненській обл. № 2577 від 19.10.2018р. (Т.1, а.с.193). Отже, передача спірної земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_2 відбулася в період судового (апеляційного) розгляду справи № 817/2275/17, про що відповідачу було достеменно відомо.

Натомість, редакція резолютивної частини рішення суду від 15.03.2018р. визначає чіткий зобов`язаний характер необхідних дій для відповідача (боржника), та не передбачає жодних множинних трактувань чи значень. Єдиним способом виконання такого рішення суду є саме затвердження відповідачем проекту землеустрою.

При цьому, заявник не наводить будь-яких фактичних доказів наявності певних обставин неможливості виконання судового рішення саме в такий спосіб захисту, формалізований судом у резолютивній частині рішення.

Також заявник не вказує й на інший спосіб або порядок виконання судового рішення, який може бути встановлений судом.

Із врахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що судове рішення у цій справі підлягає виконанню саме в такий спосіб та порядок. При цьому, будь-якого іншого, альтернативного способу чи порядку виконання судового рішення в даному випадку при такому формулюванні резолютивної частини рішення, не може бути.

Судове рішення, яке набрало законної сили, стає незмінним (неспростовним) та підлягає обов`язковому виконанню.

Частиною другою ст.6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини /ЄСПЛ/.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

В рішенні від 15.11.1996р. у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» ЄСПЛ зазначив, що ст.13 Конвенції гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суд також вказав на те, що за деяких обставин вимоги ст.13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

У свою чергу, в рішенні від 05.04.2005р. у справі «Афанасьєв проти України» ЄСПЛ вказав, що засіб захисту, який вимагається ст.13 Конвенції, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Таким чином, процесуальні засоби відновлення порушеного права мають бути гнучкими та ефективними. Інколи ця гнучкість може проявлятися у встановленні способу або порядку виконання судового рішення. Однак, таке коригування способу відновлення права позивача в. ході виконання рішення можливе, коли раніше застосований судом при винесенні рішення спосіб не дозволив реально захистити порушене право.

Водночас, у випадку прийняття рішення про зобов`язання затвердити проект землеустрою не існує альтернативного способу чи порядку виконання судового рішення.

Відповідно до приписів ч.2 ст.167 КАС України якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

За наведених обставин, подана Головним управлінням Держгеокадастру у Рівненській обл. заява про встановлення способу та порядку виконання судового рішення є очевидно безпідставною та необґрунтованою, а тому підставно повернута судом заявнику без розгляду.

Окрім цього, із аналогічною за змістом заявою Головне управління Держгеокадастру у Рівненській обл. вже зверталося до суду першої інстанції (9-17-0.6-1612/2-19 від 28.03.2019р. (Т.1, а.с.190-192).

Ухвалою суду від 04.04.2019р. у задоволенні аналогічної заяви про встановлення способу і порядку виконання судового рішення в адміністративній справі № 817/2275/17 відмовлено (Т.1, а.с.240-242).

Оцінюючи в сукупності вищезазначене, в суду першої інстанції були достатні і належні підстави для повернення без розгляду повторної заяви про встановлення способу і порядку виконання судового рішення в адміністративній справі № 817/2275/17 на підставі ч.2 ст.167 КАС України, а тому оскаржувана ухвала суду відповідає вимогам закону.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстави для скасування ухвали колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Враховуючи результат апеляційного розгляду, та керуючись приписами ст.139 КАС України, понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта Головне управління Держгеокадастру у Рівненській обл.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ч.3 ст.243, ст.ст.310, 312, ч.2 ст.313, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Рівненській обл. на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 01.08.2019р. про повернення без розгляду заяви про встановлення способу і порядку виконання судового рішення в адміністративній справі № 817/2275/17 залишити без задоволення, а згадану ухвалу суду - без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Головне управління Держгеокадастру у Рівненській обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді О. І. Довга
С. М. Кузьмич
Дата складення повного судового рішення: 23.10.2019р.