Справа № 163/16/19
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/9533/19

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.

суддів Гінди О.М., Старунського Д.М.

за участі секретаря судового засідання Пильо І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Любомльського районного суду Волинської області від 29 липня 2019 року (суддя - Чишій С.С., м. Любомль) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 03.01.2019 звернулася до суду з позовом до начальника Волинської митниці ДФС Шелігацького Є.С., Волинської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил від 05.12.2018 №6534/20500/18 та закриття провадження у справі.

Ухвалою Любомльського районного суду Волинської області від 29 липня 2019 року у справі №163/16/19 позовну заяву залишено без розгляду, у зв`язку із повторною неявкою позивача у судове засідання.

Не погодившись із постановленою ухвалою, її оскаржила позивач, яка із покликанням на порушення норм процесуального права, просить таку скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В доводах апеляційної скарги посилаючись на норми процесуального права вказує, що в оскаржуваній ухвалі судом не наведено жодних висновків щодо неможливості розгляду справи по суті за відсутності позивача, а також не досліджено питання щодо розгляду справи по суті на підставі наявних у ній доказів.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Учасники справи, в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач належним чином повідомлена про розгляд її адміністративного позову, повторно без поважних причин не з`явилася в судове засідання, не повідомила суд про поважні причини такої неявки, у той же час, заяви про можливість розгляду справи у її відсутності чи у відсутності її представника суду не надала. Тому суд першої інстанції дійшов висновку, що даний позов підлягає залишенню без розгляду, у зв`язку з неявкою позивача у судове засідання.

Такі висновки суду першої інстанції є не зовсім правильними та зроблені з порушенням норм процесуального права з огляду на таке.

З матеріалів справи встановлено, що ухвалою Любомльського районного суду Волинської області від 04 березня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи на 16 травня 2019 року о 14 год. 30 хв.

Вказану ухвалу отримано скаржником 19 квітня 2019 року , що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

16 травня 2019 року проведено судове засідання без участі сторін та розгляд справи відкладено на 29 липня 2019 року о 14 год. 40 хв. у зв`язку з неявкою сторін.

Ухвалою Любомльського районного суду Волинської області від 29 липня 2019 року у справі №163/16/19 позовну заяву залишено без розгляду, у зв`язку із повторною неявкою позивача у судове засідання.

Із змісту статті 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

Згідно із частиною першою статі 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси. Реалізація порушеного чи оспорюваного права відбувається шляхом пред`явлення позову у формі позовної заяви до суду першої інстанції.

Крім того, відповідно до положень частини другої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Згідно із частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Згідно частини першої статті 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За змістом частини п`ятої статті 205 КАС у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. Якщо відповідач наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів.

До позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, положення цієї частини застосовуються лише у разі повторної неявки.

Залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених частиною п`ятою статті 205, пункту 4 частини першої статті 240 КАС України можливе виключно за наявності сукупності таких умов: а) належне повідомлення позивача про дату, час і місце судового засідання; б) відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності; в) неявка позивача в судове засідання (підготовче засідання) без поважних причин або неповідомлення ним про причини такої неявки; г) неможливість розгляду справи по суті за відсутності позивача; ґ) відсутність вимоги відповідача щодо розгляду справи по суті на підставі наявних у ній доказів.

Отже, вирішуючи питання про залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених зазначеними нормами процесуального закону, суд на підставі аналізу матеріалів справи та думки інших учасників справи повинен, серед іншого, дослідити питання можливості розгляду справи по суті за відсутності позивача, а також з`ясувати, чи не наполягає відповідач на розгляді справи по суті на підставі наявних у ній доказів.

Крім того, залишення позовної заяви без розгляду з мотивів повторної неявки позивача повідомленого належним чином про розгляд справи, можливе лише у випадку коли неявка позивача перешкоджає розгляду справи, тобто коли справа не може бути розглянута без участі позивача, але таким чином позивач зловживає процесуальними правами затягуючи розгляд справи.

Натомість оскаржувана ухвала не містить жодних висновків щодо неможливості розгляду справи по суті за відсутності позивача на підставі наявних у ній доказів, не зазначено також чому неприбуття в судове засідання позивача перешкоджає його проведенню. Більше того, суд першої інстанції не обґрунтував неможливість розгляду справи по суті за відсутності позивача з врахуванням й того, що ухвалою про відкриття провадження у даній адміністративній справі, було вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження.

Водночас, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що положення коментованих статей КАС України не передбачають автоматичного застосування наслідків неявки позивача, які ними передбачені, а лише покликані надати суду можливість в разі зловживань з боку позивача своїми процесуальними правами урегулювати публічний спір, який ним розглядається шляхом постановлення відповідної ухвали.

Таких зловживань своїми правами з боку ОСОБА_1 не вбачається, а матеріалами справи також підтверджується, що позивач не втратила інтересу до заявленого нею позову. Зокрема, з матеріалів справи видно, що позивач усувала недоліки позовної заяви після залишення такої без руху, а також зверталась до суду із заявою про забезпечення позову, що свідчить про зацікавленість у розгляді справи.

Таким чином, судом першої інстанції застосовано норми пункту 4 частини першої статті 240 КАС України без їх взаємозв`язку з нормами статті 205 КАС України.

У зв`язку із наведеним, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду через повторну неявку позивача в судове засідання, чим порушив її право на розгляд справи в адміністративному суді, гарантоване статтею 5 КАС України.

Відповідно до статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання (пункт 4 частини першої цієї статті).

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання. Відтак, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню до цього ж суду для продовження її розгляду по суті.

Керуючись частиною третьою статті 243, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Любомльського районного суду Волинської області від 29 липня 2019 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. М. Гінда
Д. М. Старунський