Справа № 400/2012/19
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2019-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2019 р. № 400/2012/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Устинова І.А., розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020

про:визнання протиправною і скасування відмови від 14.06.2019 р. №20.18Г-07, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - відповідач), Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області з вимогами:

- визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Пенсійного Фонду України в Миколаївській області у зарахуванні ОСОБА_1 до трудового стажу періоду роботи з 24.01.1994 р. по 11.01.2004 р. у Приватному підприємстві «Олтан» на посаді «керівник», викладену у листі від 14.06.2019 р. № 20.18 1- 07;

- зобов`язати відповідача зарахувати ОСОБА_1 до трудового стажу період роботи з 24.01.1994 р. по 11.01.2004 р. у Приватному підприємстві «Олтан» на посаді «керівник» та провести перерахунок пенсії з 01.01.2018р.

Ухвалою суду від 08.07.2019 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 21.10.2019 року у справі замінено відповідача - Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області його правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач протиправно не зарахував до його трудового стажу період роботи у приватному підприємстві «Олтан», оскільки записи й трудовій книжці позивача свідчать про те, що ОСОБА_1 працював на вказаному вище підприємстві на посаді директора. Такий факт також підтверджується повідомленням відповідача від 05.06.2019р. № 576/03.2-09 та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Крім того, керівник підприємства не може відповідати за правильність та повноту оформлення трудових книжок працівників підприємства, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача права на соціальний захист щодо вирішення питання надання пенсії за віком.

Відповідач заперечує проти позову та зазначає у відзиві на позовну заяву, що в записі про звільнення позивача з ПП «Олтан» не зазначено посаду особи, яка засвідчила запис про його звільнення, тому відсутні підстави для зарахування періоду роботи з 24.01.1994р. по 11.01.2004 року до страхового стажу позивача. Інших доказів чи документів про період роботи позивача на вказаному підприємстві ні у позивача , ні у відповідача не має. Позивачу призначена пенсіє по досягненню ним пенсійного віку, а тому підстави для її перерахунку з 01.01.2018 року у відповідача відсутні.

Позивач у запереченнях на відзив зазначив, що з доводами відповідача викладеними у відзиві не погоджується. Період його роботи на ПП «Олтан» на посаді директора з 24.01.1994р. по 11.01.2004 року підтверджується записом № 15 та 31 у трудовій книжці ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідив докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з 12.01.2018 перебуває на обліку в Центральному об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області та отримує пенсію за віком, відповідно до статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

При призначенні пенсії управлінням Пенсійного фонду України позивачу не було зараховано до страхового стажу період його роботи з 24.01.1994 р. по 11.01.2004р. в Приватному підприємстві «Олтан».

Про вказану обставину, як зазначає ОСОБА_1 в позову, він дізнався з роздруківки повідомлення Підсистеми призначення та виплати пенсії від 11.12.2018р., яку він отримав у зв`язку з перерахунком пенсії через зміну прожиткового мінімуму.

30.05.2019 р. позивач звернувся з письмовою заявою до Головного управління Пенсійного Фонду України в Миколаївській області про зарахування стаж роботи з 24.01.1994 р. по 11.01.2004 р. у Приватному підприємстві «Олтан» до його страхового стажу.

Листом від 14.06.2019р. вих. № 20.18/Г-07 Головне управління Пенсійної' Фонду України в Миколаївській області Пенсійного фонду України відмовило позивачув зарахуванні вищезазначеного стажу роботи до страхового стажу для призначення пенсії в зв`язку з тим, що в записі про звільнення з Приватного підприємства «Олтан» у трудовій книжці не зазначено посаду особи, яка завірила запис про звільнення ОСОБА_1 з вказаного підприємства.

Судом встановлено, що Приватне підприємство «Олтан» згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ліквідоване 19.02.2015р.

Відповідно до довідки відділу адміністрування, супроводження інформаційних систем, електронних реєстрів та захисту інформації Центрального об`єднаного управлінні Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області від 05.04.2018р. № 3360 інформації про нарахування позивачу заробітної плати в системі персоніфікованого обліку відомостей за 2000 - 2004 роки також відсутня.

Останній звіт до відділу обліку надходження платежів управління Фонду вказаним підприємством надано за 1999 рік без зазначення фонду оплати праці, а до відділу персоніфікованого обліку дане підприємство звіти не надавало.

Отже, стаж роботи позивача з 24.01.1994 р. по 11.01.2004 р. у Приватному підприємстві «Олтан» не зарахований до його страхового стажу, що призвело до зменшення щомісячної пенсійної виплати.

Відповідно до спільного наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993р. №58 «Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» (далі - Наказ № 58») підпунктом 4.1. пункту 4 Наказу № 58 встановлено, що у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час робі на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Виходячи з копії трудової книжки, судом встановлено, що особою, яка завірила своїм підписом запис в трудовій книжці про звільнення позивача із вказаного підприємства, є сам ОСОБА_1 , керівник ПП «Олтан». Але в записі про звільнення ОСОБА_1 з ПП «Олтан» не зазначено назву посади позивача , х якої він був звільнений.

Але той факт, що позивач являвся керівником вказаного підприємства, підтверджується повідомленням від 05.06.2019 р. № 576/03.2-09 Головного управління статистики в Миколаївській області та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (а.с. 12-16).

За повідомленням відділу інформації та використання документів ліквідованих установ Миколаївської міської ради (Трудовий архів), документи з особового складу Приватного підприємства «Олтан» на зберігання до відділу не надходили, тому надати довідку на підтвердження стажу роботи ОСОБА_1 на зазначеному підприємстві з 24.012.1994 р. по 11.01.2004 р. неможливо.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Стаття 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058 визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього Закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Законом, який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій є Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХИ (далі - Закону № 1788-ХІІ).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону № 1788-ХІІ, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку із втратою годувальника та інших випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. Статтею 62 Закону № 1788-ХІІ передбачено, то основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Зазначеній нормі відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів,, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку).

Положення Порядку № 637 щодо підтвердження стажу роботи, який є спеціальнім по відношенню до Закону № 1788-ХІІ, мають бути застосовані лише у чітко визначених та вичерпних випадках, а саме за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній. Разом з тим, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка (стаття 62 Закону № 1788-ХІІ).

Так, у трудовій книжці ОСОБА_1 міститься запис № 15, яким підтверджено, що 24.01.1994 р. позивач був прийнятий на роботу у Приватне підприємство «Олтан» на посаду «директор». Згідно запису № 16 трудової книжки 11.01.2004 р. позивач був звільнений з підприємства по власним бажанню.

Наказом Міністерства праці України, Міністерства Юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993.

Відповідно до пункту 1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерством соціального захисту України № 58 від 29.07.1993 р. (далі Інструкція) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівник Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Позивачу відмовлено у зарахуванні до загального стажу період роботи за трудовою книжкою з 24.01.1994р. по 11.01.2004р. у зв`язку з тим, що запис про звільнення з Приватного підприємства «Олтан» у трудовій книжці не містить зазначення посади особи, яка завірила запис про звільнення позивача з вказаного підприємства, при цьому в трудовій книжці наявні підпис ОСОБА_1 як керівника підприємства та печатка Приватного підприємства «Олтан».

Пунктом 2.4 розділу II Інструкції передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а такой, про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а такі я відомості про нагородження та заохочення.

Аналізуючи записи про спірний період роботи позивача у Приватному підприємстві «Оптан» з 24.01.1994р. по 11.01.2004р., суд приходить до висновку, що такі записи не містять перекреслень, виправлень чи дописок, які змінювали б суть записів або перекручували б їх зміст, записи виконані під порядковими номерами 15,16, розміщені послідовно по хронології, написані акуратно, чорнилом, завірені підписом керівника підприємства та печаткою підприємства, що не потребує обов`язкового підтвердження трудового стажу додатковими документами.

Крім цього, суд вважає за необхідне зауважити, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку, а загальних підставах. Наведене в повній мірі узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові № 687/975/17 від 21.02.2018.

Таким чином, суд вважає, що вищезазначений період роботи позивача слід зарахувати до його стажу роботи для призначення пенсії, оскільки він підтверджений належними та достатніми доказами, а саме - трудовою книжкою.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази наявності вини позивача чи зловживань з його боку при внесення записів про звільнення до трудової книжки ОСОБА_1 Не зазначив про такі факти й відповідач.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів суду, що діяв правомірно, тому позов належить задовольнити.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст.139 КАС України та належить повернути позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Пенсійного Фонду України в Миколаївській області в зарахуванні ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до трудового стажу періоду роботи з 24.01.1994р. по 11.01.2004р. у Приватному підприємстві «Олтан» на посаді «керівник», викладену у листі від 14.06.2019р. № 20.18 1- 07.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Миколаївській області () зарахувати ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до трудового стажу період роботи з 24.01.1994р. по 11.01.2004р. у Приватному підприємстві «Олтан» на посаді «керівник» та провести перерахунок пенсії з 01.01.2018р.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 1536,80 грн., сплачений квитанцією від 04.07.2019 року.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. А. Устинов