Справа № 480/2728/19
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2019-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2019 р. Справа № 480/2728/19

Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Шевченко І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Хмелівської сільської ради Роменського району Сумської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовною заявою до Хмелівської сільської ради Роменського району Сумської області (далі - відповідач, Хмелівська СР), в якій просить:

1) визнати протиправним та скасувати рішення Хмелівської сільської ради Роменського району Сумської області, викладене в листі №02-35/622 від 03.06.2019 про відмову у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населеного пункту на території Хмелівської сільської ради Роменського району Сумської області;

2) зобов`язати Хмелівську сільську раду Роменського району Сумської області надати дозвіл ОСОБА_1 згідно заяви, зареєстрованої Хмелівською сільською радою Роменського району Сумської області 21.05.2019 за №41/07-05, на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території Хмелівської сільської ради Роменського району Сумської області.

Свої вимоги мотивує тим, що відмова відповідача у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою суперечить нормам Земельного кодексу України. Відмічає, що підставою для відмови в наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Однак, в даному випадку, відповідач жодної з них у відповіді не навів.

Ухвалою суду від 13.08.2019 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву (а.с.22-23), в якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з тих підстав, що апаратом сільської ради було підготовлено проект рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 на території Хмелівської СР, яке було розглянуте 30.05.2019 на засіданні шістдесятої сесії сьомого скликання, але внаслідок поіменного голосування рішення не набрало достатньої кількості голосів для його прийняття, тому рішення не було прийнято (із 10 осіб, присутніх на пленарному засіданні: за - 0, проти - 10). Розглядаючи проект рішення, депутати керувались наступним: гр. ОСОБА_1 на території Хмелівської сільської ради не проживає та не зареєстрований, постійно при прийнятті відповідних рішень депутати висловлюють позицію надавати у приватну власність земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства учасникам бойових дій, багатодітним родинам та іншим громадянам, які проживають та зареєстровані на території Хмелівської сільської ради, в зв`язку з обмеженою кількістю відповідних земельних ділянок.

Позивач подав до суду відповідь на відзив (а.с.28), в якій позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов та наголосив, що орган місцевого самоврядування діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, тобто прийняв рішення безпідставно.

Дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач 21.05.2019 звернувся до Хмелівської СР із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населеного пункту на території Хмелівської СР (а.с.24).

Листом №02-35/622 від 03.06.2019 (а.с.10) відповідач повідомив ОСОБА_1 , що заява про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки розміром 2,00 га для ведення особистого селянського господарства на території Хмелівської сільської ради отримана та зареєстрована по сільській раді 21.05.2019 за №41/07-05. Апаратом сільської ради підготовлено проект рішення та розглянуто 30.05.2019 на засіданні шістдесятої сесії сьомого скликання. Внаслідок поіменного голосування рішення «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 на території Хмелівської сільської ради» не набрало достатньої кількості голосів, рішення не прийнято.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статті 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Згідно зі ст.25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі - Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні») сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до пункту 34 частини 1 статті 26 вказаного закону виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської Ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень (ч.1 ст.59 Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Відповідно до ст.12 Земельного кодексу України від 25.10.2001 №2768-ІІІ (далі - Земельний кодекс України) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Вказані норми кореспондуються із частиною 1 статті 122 Земельного Кодексу України, відповідно до якої сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Як встановлено судом позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив Хмелівську СР прийняти рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у відповідності до ст.ст. 116, 118 Земельного кодексу України (а.с.24).

Так, згідно із частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Порядок передачі земельних ділянок у власність громадян врегульовано ст.118 Земельного кодексу України відповідно до частин 6-7 якої громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення, серед іншого, особистого селянського господарства, у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як вбачається з наведених норм, стаття 118 Земельного кодексу України містить виключний перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою. Відповідач, в силу вимог Земельного кодексу України та покладених на нього обов`язків, зобов`язаний в кожному випадку дослідити фактичні обставини повно та всебічно для з`ясування наявності чи відсутності встановлених законом підстав для відмови в задоволенні заяви.

Визначена законом процедура є способом дій відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування у відповідь на звернення громадян щодо того чи іншого «земельного» питання. З огляду на вимоги частини другої статті 19 Конституції України дотримання відповідним органом встановленої законом процедури є обов`язковим. Вказане узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 13.02.2019 у справі №820/688/17, в якому Суд наголосив, що рішення відповідача про відмову в наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, викладене у формі листа не може відповідати критеріям, установленим частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо не надає чіткої та зрозумілої відповіді стосовно наявності причини (причин), які унеможливлюють позитивне вирішення порушеного позивачем питання. Відповідно до частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України така відмова має бути мотивованою, а підставою відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Натомість, як встановлено судом, відповідачем, після отримання заяви позивача (а.с.24), подану в межах норм ст.ст. 116, 118 Земельного кодексу України, не було прийнято взагалі жодного рішення (ні про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, ні мотивованої відмови у його наданні).

Обґрунтовуючи свою позицію щодо неприйняття рішення відповідач зазначає, що апаратом сільської ради підготовлено проект рішення, який розглянуто 30.05.2019 на засіданні шістдесятої сесії сьомого скликання, однак, внаслідок поіменного голосування рішення «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 на території Хмелівської сільської ради» не набрало достатньої кількості голосів, рішення не прийнято. При цьому, підставою не прийняття рішення, як вбачається з відзиву, представник відповідача вказує на те, що гр. ОСОБА_1 на території Хмелівської сільської ради не проживає та не зареєстрований, а при прийнятті відповідних рішень депутати висловлюють позицію надавати у приватну власність земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства учасникам бойових дій, багатодітним родинам та іншим громадянам, які проживають та зареєстровані на території Хмелівської сільської ради, в зв`язку з обмеженою кількістю відповідних земельних ділянок.

Однак, вказані обставини, як підстави не прийняття рішення по заяві ОСОБА_1 , не є тими підставами, визначені ст. 118 Земельного кодексу України для відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою та не позбавляють позивача права на отримання ним у власність земельної ділянки із земель комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації відповідно до Конституції України, Земельного кодексу України.

Таким чином, суд визнає, що Хмелівська СР не розглянула заяву позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та не прийняла обґрунтованого рішення у відповідності до вимог Земельного кодексу України, а тому, в даному випадку, відповідачем допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у не належному розгляді заяви позивача від 21.05.2019, як того вимагає ст. 118 Земельним кодекс України, оскільки вищезазначеними нормами права не закріплено за суб`єктом владних повноважень права утримуватись від прийняття відповідного рішення за результатом розгляду питання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Така бездіяльність відповідача не відповідає вимогам ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно із частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зі змісту вказаної норми, можна зробити висновок, що при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас, суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.

Враховуючи, що саме бездіяльність відповідача (а не рішення, як вважає позивач), яка полягає у не належному розгляді заяви ОСОБА_1 від 21.05.2019, є протиправною, та при цьому, відповідачем не прийнято по суті рішення за заявою позивача від 21.05.2019, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не належному розгляді заяви ОСОБА_1 , поданої відповідачу 21.05.2019.

У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправним рішення Хмелівської СР про відмову у наданні дозволу ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою, викладеного у листі відповідача від 03.06.2019, не підлягають задоволенню, оскільки такого рішення, у розумінні Земельного кодексу України та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» відповідачем не приймалось.

В той же час вимога про зобов`язання відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивачу також не підлягають задоволенню з підстав її передчасності, оскільки відсутнє рішення відповідача щодо відмови у наданні такого дозволу.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

Оскільки протиправна бездіяльність відповідача полягає у не належному розгляді заяви ОСОБА_1 від 21.05.2019, у зв`язку з не прийняттям Хмелівською СР жодного з тих рішень, які передбачені Земельним кодексом України, у визначений законом строк, суд вбачає необхідним вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Хмелівську СР розглянути заяву позивача (вхідний номер 41) та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства України, з урахуванням правової позиції, наданої судом у даному рішенні.

Щодо зобов`язання органу владних повноважень до прийняття конкретного рішення, суд зазначає, що згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

У справі, що розглядається, повноваження щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою чи надання мотивованої відмови у його наданні, регламентовано статтею 118 Земельного кодексу України.

Умови, за яких відповідних орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування відмовляє у наданні дозволу, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, відповідний орган повинен надати дозвіл. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - надати дозвіл або не надати (відмовити). За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Вказані висновки узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеної у постановах від 18 жовтня 2018 року (справа №818/1976/17), від 07.06.2019 (справа №826/17196/17), від 30.09.2019 (справа №818/1760/17).

Також суд наголошує, що відповідно до статті 118 Земельного кодексу України відповідач зобов`язаний або надати дозвіл позивачу на розроблення проекту землеустрою, або відмовити у наданні такого дозволу, але на законних підставах.

Таким чином, враховуючи, що Хмелівська СР допустила протиправну бездіяльність, яка полягає у не належному розгляді заяви ОСОБА_1 від 21.05.2019 у зв`язку з не прийняттям жодного з тих рішень, які передбачені Земельним кодексом України, у визначений законом строк, в даному випадку не буде втручанням суду в дискреційні повноваження Хмелівської СР, а зобов`язання відповідача розглянути заяву та прийняти відповідне рішення, буде обґрунтованим, повним та належним способом захисту порушеного права позивача.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вказане положення, суд вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Хмелівської СР суму судового збору в розмірі 1536,80грн., сплаченого ним за подання позовної заяви згідно квитанції від 17.07.2019 та від 05.08.2019 (а.с.3-4).

Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Хмелівської сільської ради Роменського району Сумської області (42034, Сумська область, Роменський район. с.Хмелів, вул.Роменська, буд.58, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Хмелівської сільської ради Роменського району Сумської області, яка полягає у не належному розгляді заяви ОСОБА_1 , поданої Хмелівській сільській раді Роменського району Сумської області 21.05.2019 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства.

Зобов`язати Хмелівську сільську раду Роменського району Сумської області розглянути заяву ОСОБА_1 , подану 21.05.2019 (вхідний номер 41), про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства України з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Стягнути з Хмелівської сільської ради Роменського району Сумської області (42034, Сумська область, Роменський район. с.Хмелів, вул.Роменська, буд.58, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в рахунок повернення сплачений при подачі позову судовий збір в розмірі 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) грн. 80коп.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 18.10.2019.

Суддя І.Г. Шевченко