Справа № 826/1195/16
Суддя: Шурко Олег Іванович
Дата ухвалення: 2019-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/1195/16 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Катющенко В.П. Суддя-доповідач Шурко О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Ганечко О.М.,

при секретарі Коцюбі Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 серпня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Солом`янському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Солом`янському районі Головного управління ДФС у м. Києві, у якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Солом`янському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 23.12.2015 № про збільшення суми грошового зобов`язання по податку з доходів фізичних осіб на 60458,30 грн, у тому числі: 48230,64 грн - за основним платежем та 12227,66 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 червня 2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 19.08.2008 між позивачем та ВАТ КБ "Надра" укладено кредитний договір № 428/П/27/2008-840, за умовами якого ВАТ КБ "Надра" надав позивачу кредитні кошти в сумі 71000,00 доларів США з процентною ставкою 15,99 %, визначивши дату погашення кредиту - 18.08.2023 (а.с. 16-17).

31.10.2013 позивач та ВАТ КБ "Надра" уклали додатковий договір про внесення змін та доповнень № 2 до кредитного договору від 19.08.2008 № 428/П/27/2008-840.

Згідно пункту 1 вказаного додаткового договору сторони домовились, що позичальник до 31.10.2013 зобов`язується погасити боргові зобов`язання в розмірі 53100,00 доларів США, а банк здійснює прощення залишку заборгованості позичальника за кредитом в сумі 35663,59 доларів США та відміну в повному обсязі нарахованої неустойки (пені, штрафу).

Згідно квитанції від 31.10.2013 № 111341225 позивач сплатила 53100,00 доларів США та виконала умови додаткового договору (а.с. 89).

У період 26.10.2015 по 31.10.2015 посадовою особою ДПІ у Солом`янському районі проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на доходи фізичних осіб фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 за період з 01.01.2013 по 31.12.2013, за результатами якої складено акт від 06.11.2015 № 5721/26-58-17-01-17- (а.с. 97-100).

Актом перевірки зафіксовано порушення підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16, пункту 49.1, підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49, пункту 57.1 статті 57, підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163, підпункту 164.2.17 "д" пункту 164.2, пункту 164.1 статті 164, пункту 176.1 статті 176, пункту 179.1 статті 179 Податкового кодексу України.

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 23.12.2015 № про збільшення суми грошового зобов`язання по податку з доходів фізичних осіб на 60458,30 грн, у тому числі: 48230,64 грн - за основним платежем та 12227,66 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с. 14).

Не погодившись з рішенням контролюючого органу, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Підставою для прийняття спірного рішення став висновок контролюючого органу про те, що позивач отримала дохід у вигляді додаткового блага - прощення заборгованості за кредитом Банку в сумі 285059,08 грн, проте, не задекларувала останній та не сплатила до бюджету податок на доходи фізичних осіб з отриманого доходу.

Стверджуючи про протиправність оскаржуваного рішення позивач посилається на дві підстави, а саме: невручення контролюючим органом акта перевірки та відсутність обов`язку декларувати та сплачувати податок з прощеного банком боргу.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_1 , яка отримала додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу (кредиту) та яка була належним чином повідомлена про прощення (анулювання) такого боргу, про що свідчить її підпис у додатковому договорі, зобов`язана була відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку, відповідно оскаржуване рішення контролюючого органу є правомірним та скасуванню не підлягає.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Як свідчать матеріали справи, на підставі підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпунктів 78.1.1, 78.1.2 пункту 78.1 статті 78, статті 79 начальником ДПІ у Солом`янському районі було прийнято наказ від 13.10.2015 № 1318, яким призначено проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 з 26.10.2015, тривалістю 5 робочих днів. Згідно копії фіскального чеку 15.10.2015 контролюючий орган засобами поштового зв`язку надіслав на адресу позивача письмове повідомлення від 13.10.2015 № 896/Н/26-58-17-01-11 та копію наказу від 13.10.2015 № 1318.

Згідно з підпунктами 78.1.1 та 78.1.2 пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин: за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту; платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом.

З матеріалів справи вбачається, що 30.10.2014 до контролюючого органу надійшов лист ПАТ "КБ "Надра" від 27.10.2014 № 3549, зі змісту якого вбачається, що відповідно до пункту "д" підпункту 164.2.17 ПК України ПАТ "КБ "Надра" уклав додаткові угоди до кредитних договорів, на підставі яких здійснено списання кредитної заборгованості, у тому числі, з ОСОБА_1

Відповідач засобами поштового зв`язку надіслав на адресу позивача листи від 24.02.2015 № 1292/Н/26-58-17-04-16, від 21.09.2015 № 7744/Н/26-58-17-04-16, у яких останню було запрошено для дачі пояснень та їх документальних підтверджень з питань дотримання вимог підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49, підпункту 164.2.17 "д" пункту 164.2 статті 164, статті 179 ПК України за 2013 рік (а.с. 101, 102, докази направлення на звороті).

У зв`язку з ненаданням позивачем пояснень, неподання останньою декларації відповідачем було прийнято наказ від 13.10.2015 № 1318.

Відповідно до пп. пп. 163.1.1, 163.1.2 п. 163.1 ст. 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є, зокрема, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Згідно п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Приписи пп. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначають дохід з джерелом їх походження з України як будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

За правилами пп. 164.2.17 п. 164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу) (пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України є вичерпним.

Аналогічний висновок міститься, зокрема, у постанові від Верховного Суду від 07.02.2019 року у справі № 802/598/16-а.

Так, відповідно до пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України у редакції, чинній з 01.01.2015 року, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань» від 09.04.2015 року №321-VIII, положення якого набрали чинності 07.05.2015 року, підрозділ 1 розділу XX «Перехідні положення» доповнено пунктом 8, у відповідності з яким не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 01.01.2014, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 01.01.2014.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 01.01.2015.

Отже, як вірно зазначив суд першої інстанції, з метою оподаткування доходи, отримані платником податку у вигляді основної суми боргу (кредиту), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, та суми прощеної (анульованої) кредитором у розмірі різниці, розрахованої відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, слід розглядати окремо.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що у разі якщо кредитором (банком) здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом і включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу у відповідності до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 20.06.2018 у справі №804/4182/17 та від 18.04.2019 у справі № 815/6886/15.

При цьому, згідно п. 165.1 ст. 165 ПК України, який визначає, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи:

- основна сума депозиту (вкладу), внесеного платником податку до банку чи небанківської фінансової установи, яка повертається йому, сума, яка отримується платником податку внаслідок продажу права вимоги на депозит, а також основна сума кредиту, що отримується платником податку (протягом строку дії договору), у тому числі фінансового кредиту, забезпеченого заставою, на визначений строк та під проценти. До загального річного оподатковуваного доходу платника податку, який придбав право вимоги на такий депозит (вклад), включається позитивна різниця між сумою коштів, отриманих у результаті реалізації права вимоги, та вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого депозиту (вкладу). У разі нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу права вимоги на депозит нотаріус повідомляє контролюючий орган про такий договір у порядку, встановленому цим розділом (пп. 165.1.29);

- основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності у сумі, що не перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року ;

- сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності (пп. 165.1.55).

Системний аналіз наведених вище норм у своєму взаємозв`язку дає підстави для висновку, що обов`язок платника податків (боржника) щодо сплати податку з додаткового блага та щодо його відображення у річній податковій декларації на підставі пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2. ст. 164 ПК України виникає за сукупності таких умов:

- прощений борг повинен бути анульований кредитором до закінчення строку позовної давності;

- такий прощений борг має стосуватися виключно основного тіла кредиту без урахування суми процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені);

- кредитор зобов`язаний повідомити платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощення) боргу;

- кредитор зобов`язаний суму анульованого (прощеного) боргу включити до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощено).

Як вбачається з матеріалів справи, згідно договору кредитної лінії від 19.08.2008 року №428/П27/2008-840 кінцевий термін погашення кредиту визначено 18.08.2023 року. Тобто, анулювання (прощення) кредитором позивачу боргу відбувалося до закінчення строку позовної давності.

Також, відповідно до листа від 02.02.2018 № 1-4-865 Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Стрюкова І.О. повідомила, що сума прощеного ОСОБА_1 боргу у розмірі 35663,59 доларів США (еквівалент 285059,08 грн) є сумою основного зобов`язання (тіла кредиту).

Суд першої інстанції вірно не прийняв до уваги посилання представника позивача на те, що ОСОБА_1 сплатила банку 79150,00 доларів США, у той час як тіло кредиту складало 71000,00 доларів США, оскільки поза увагою останньої залишилися умови кредитного договору від 19.08.2008 № 428/П/27/2008-840, якими передбачена сплата відсотків і мінімальний необхідний щомісячний платіж 1049,00 доларів США, а також нарахування пені за прострочення строку сплати щомісячного платежу та штрафів. З доданих позивачем квитанцій та таблиці платежів вбачається, що оплата кредиту здійснювалась на розсуд останньої та не мала систематичного характеру.

При цьому, пунктом 3.5 кредитного договору від 19.08.2008 № 428/П/27/2008-840 передбачено, якщо на протязі дії цього договору позичальник несвоєчасно та/чи неповністю вніс черговий мінімально необхідний платіж та/чи інші платежі, передбачені цим договором, то банк приймає виконання позичальником своїх зобов`язань по цьому договору в наступному порядку: плата за управління кредитом; прострочені відсотки за користування кредитом; відсотки за користування кредитними коштами; пені та штрафи; витрати, пов`язані з моніторингом та супроводом кредиту; прострочена сума кредиту; сума кредиту.

Отже, сплачені позивачем кошти зараховувались у черговості, визначеній пунктом 3.5 кредитного договору від 19.08.2008 № 428/П/27/2008-840, що пояснює розмір заборгованості у сумі 88763,59 доларів США, яка обліковувалась за останньою на момент укладення додаткового договору від 31.10.2013.

Таким чином, на переконання суду апеляційної інстанції, наведені вище обставини свідчать про правильність висновків суду першої інстанції про те, що анульована за договором кредитної лінії сума боргу у розмірі 35663,59 доларів США (еквівалент 285059,08 грн) є сумою основного зобов`язання (тіла кредиту), а відтак в силу положень пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України є додатковим благом і підлягає включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу позивача.

Відповідно до положень чч. 1, 2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 серпня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Ганечко О.М.

Повний текст постанови виготовлено 23.10.2019.