Справа № 460/905/19
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2019-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/9189/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Іщук Л. П.,

суддів - Обрізка І. М., Онишкевича Т. В.,

за участю секретаря судового засідання - Кітраль Х. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року (ухвалене головуючим суддею Недашківською К. М. у м. Рівне о 18:39 год) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

15 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області, в якому просила визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати їй допомоги (матеріального забезпечення) по вагітності та пологах на підставі листка непрацездатності серії АГФ № 043613 від 21 травня 2018 року і заяви-розрахунку від 07 березня 2019 року на суму її залишку в розмірі 215292,42 грн від загального розміру допомоги 230703,48 грн; зобов`язати відповідача надати та виплатити їй допомогу по вагітності та пологах на підставі листка непрацездатності серії АГФ № 043613 від 21 травня 2018 року і заяви-розрахунку від 07 березня 2019 року на суму її залишку в розмірі 215292,42 грн від загального розміру допомоги 230703,48 грн. за вирахуванням вже сплаченої частини допомоги в сумі 15411,06 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що розрахунок виплаченої їй допомоги по вагітності та пологах відповідачем протиправно здійснено без урахування сум єдиного внеску, сплачених нею із максимальної величини його бази нарахування за березень - квітень 2018 року.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року позовну заяву задоволено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області подало апеляційну скаргу, у якій, з покликанням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що судом першої інстанції не враховано тієї обставини, що надання допомоги в максимальному розмірі через оплату єдиного соціального внеску за самостійно визначеною ставкою при фактичній відсутності отриманого доходу суперечить нормам Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV (далі - Закон № 1105-XIV) , які встановлюють умови надання та розмір допомоги по вагітності та пологах зайнятому населенню України.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому її заперечує, покликається на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримала вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити, покликаючись на викладені в ній доводи.

Позивач в судовому засіданні заперечила проти вимог апеляційної скарги, покликаючись на те, що оскаржене рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просить відмовити в її задоволенні.

Заслухавши доповідь головуючого судді, позивача та представника відповідача, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 15 лютого 2018 року зареєстрована як фізична особа-підприємець, перебуває на обліку в Дубенській об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області як платник єдиного податку ІІІ групи та є платником єдиного соціального внеску.

05 червня 2018 року позивач звернулася до Дубенського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області за призначенням державної допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами на підставі листка непрацездатності серії АГФ №043613 від 21 травня 2018 року, у зв`язку з чим їй було виплачено допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами в мінімальному розмірі в сумі 15411,06 грн, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати за розрахунковий період.

24 січня 2019 року позивачем як фізичною особою підприємцем подано до територіального органу ДФС звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2018 рік, зі змісту якого слідує, що за березень-квітень 2018 року нею сплачено єдиного внеску із сум, більших за розмір мінімальної заробітної плати, а саме: нараховано та сплачено єдиний внесок із максимальної бази для його нарахування -55845,00 грн за місяць.

07 березня 2019 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до Дубенського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області про здійснення перерахунку раніше виплаченої їй допомоги по вагітності та пологах на підставі листка непрацездатності АГФ № 043613 від 21 травня 2018 року, виходячи з фактичного розміру сум, з котрих нею сплачено єдиний соціальний внесок за розрахунковий період. До вказаної заяви було подано заяву-розрахунок на загальну суму допомоги по вагітності та пологах в розмірі 230703,48 грн.

Листом від 22 березня 2019 року № 14-01-15/190 Дубенським відділенням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області повідомлено позивача про перерахунок розміру раніше сплаченої допомоги по вагітності та пологах в сумі 82622,95 грн, що за врахуванням вже виплачених 15411,06 грн становить 67211,89 грн та запропоновано позивачу подати заяву-розрахунок на суму 67211,89 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався тим, що оскільки визначальною ознакою, що слугує підставою для обчислення допомоги по вагітності та пологам є база нарахування єдиного внеску, з якої сплачувалися страхові внески, розрахунок такої допомоги слід здійснювати з врахуванням показників сплаченого особою єдиного внеску за 2018 рік.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 18 Закону № 1105-XIV страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах, фізичні особи - підприємці, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності на інших підставах.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону № 1105-XIV право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані особи - громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення), зайняття підприємницькою та іншою діяльністю, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 20 Закону № 1105-XIV за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності надається, зокрема, такий вид матеріального забезпечення та соціальних послуг, як допомога по вагітності та пологах.

Положеннями статті 26 Закону № 1105-XIV передбачено розмір допомоги по вагітності та пологах.

Так, частинами першою та другою вказаної статті встановлено, що допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у розмірі 100 відсотків середньої заробітної плати (доходу), обчисленої у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, і не залежить від страхового стажу.

Сума допомоги по вагітності та пологах у розрахунку на місяць не повинна перевищувати розміру максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, з якої сплачувалися страхові внески до Фонду, та не може бути меншою за розмір допомоги, обчислений із мінімальної заробітної плати, встановленої на час настання страхового випадку.

Відповідно до частини першої статті 33 Закону № 1105-XIV при обчисленні середньої заробітної плати (доходу) для забезпечення допомогою по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах враховуються всі види заробітної плати (доходу) в межах граничної суми місячної заробітної плати (доходу), на яку нараховуються страхові внески на страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування;

Максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює п`ятнадцяти розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом, на яку нараховується єдиний внесок.

Згідно з пунктом 4 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно з частиною п`ятою статті 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Відповідно до абзацу 3 частини восьмої статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Згідно з абзацом 4 частини восьмої статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік.

Механізм обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, зокрема, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, визначений Порядком про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1266 (далі - Порядок №1266), згідно з пунктом 32 якого, середня заробітна плата для розрахунку допомоги по вагітності та пологах і допомоги по тимчасовій непрацездатності, оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця обчислюється роботодавцями на підставі відомостей, що включаються до звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що подаються до ДФС.

Відповідно до пункту 25 Порядку № 1266, розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є 12 календарних місяців перебування у трудових відносинах (з першого до першого числа) за останнім основним місцем роботи застрахованої особи, що передують місяцю, в якому настав страховий випадок; для осіб, у яких через деякий час погіршився стан здоров`я у зв`язку з раніше отриманим ушкодженням здоров`я внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, - перед настанням тимчасової непрацездатності.

Пунктом 26 Порядку № 1266 визначено, що якщо застрахована особа перебувала у трудових відносинах менше 12 календарних місяців за останнім основним місцем роботи, розрахунковий період визначається за фактично відпрацьовані календарні місяці (з першого до першого числа).

Відповідно до роз`яснень Міністерства соціальної політики та Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування, наданих у листах від 12 березня 2016 року №72/18/99-16 та від 29 квітня 2016 року № 2.4-46-674 розрахунок матеріального забезпечення фізичними особами - платниками єдиного внеску до закінчення терміну подання звітності щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування необхідно здійснювати із розміру мінімальної заробітної плати. В подальшому, після подачі річної звітності фізичними особами - платниками єдиного внеску, вони матимуть право на здійснення перерахунку раніше виплаченого матеріального забезпечення, розрахованого із розміру мінімальної заробітної плати, за страховими випадками, які настали у звітному році, з урахуванням нарахованого єдиного внеску за звітний рік.

Як зазначив суд першої інстанції, враховуючи положення пунктів 25-26 Порядку № 1266, оскільки позивач здійснює підприємницьку діяльність з 15 лютого 2018 року, а відпустка по вагітності та пологах відповідно до листка непрацездатності серії АГФ № 043613 розпочалася з 21 травня 2018 року тривалістю 126 днів (по 23 вересня 2018 року), розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата ОСОБА_1 для нарахування їй допомоги по вагітності та пологам буде період з 01 березня 2018 року по 30 квітня 2018 року.

Так, 24 січня 2019 року позивачем подано до органів доходів і зборів звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2018 рік, згідно з яким позивачем у 2018 році:

1) самостійно визначені суми доходу, на які нараховується єдиний внесок: за лютий 3723,00 грн; за березень 55845,00 грн; за квітень 55845,00 грн; за травень 3723,00 грн; за червень 3723,00 грн; за липень 3723,00 грн; за серпень 3723,00 грн; за вересень 3723,00 грн; за жовтень 3723,00 грн; за листопад 3723,00 грн; за грудень 3723,00 грн.

Вказані суми також відображені у індивідуальних відомостях про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування від 20 лютого 2019 року №144/06;

2) нараховано суми єдиного внеску: за лютий 819,06 грн.; за березень 12285,90 грн.; за квітень 12285,90 грн.; за травень 819,06 грн.; за червень 819,06 грн.; за липень 819,06 грн.; за серпень 819,06 грн.; за вересень 819,06 грн.; за жовтень 819,06 грн.; за листопад 819,06 грн.; за грудень 819,06 грн.

Вказані суми єдиного внеску були сплачені позивачем згідно з квитанціями: від 04 травня 2018 року № 56 на суму 819,06 грн (за лютий 2018 року); від 04 травня 2018 року № 57 на суму 2200,00 грн, від 18 травня 2018 року № 68 на суму 6600,00 грн, від 05 червня 2018 року № 83 на суму 3485,90 грн (за березень 2018 року); від 05 червня 2018 року № 84 на суму 12285,90 грн (за квітень 2018 року); від 10 липня 2018 року № 18 на суму 819,06 грн (за травень 2018 року); від 10 липня 2018 року № 19 на суму 819,06 грн (за червень 2018 року); від 20 серпня 2018 року № 202 на суму 819,06 грн (за липень 2018 року); від 20 вересня 2018 року № 85 на суму 819,06 грн (за серпень 2018 року); від 22 жовтня 2018 року № 96 на суму 819,06 грн (за вересень 2018 року); від 20 листопада 2018 року № 140 на суму 819,06 грн (за жовтень 2018 року); від 20 грудня 2018 року № 103 на суму 819,06 грн (за листопад 2018 року); від 10 січня 2019 року № 24 на суму 819,06 грн (за грудень 2018 року).

Суд зазначає, що поданий позивачем звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2018 рік був прийнятий контролюючим органом без зауважень, що свідчить про неправомірність віднесення відповідачем сплачених позивачем сум єдиного внеску за березень-квітень 2018 року до інших періодів.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що матеріальне забезпечення для виплати ОСОБА_1 допомоги по вагітності та пологах повинно становити: 55845 х 2/61 х 126 = 230703,48 грн, де: 55845 - величина бази нарахування, з якої сплачено єдиний внесок за розрахунковий період березень-квітень 2018 року; 2 - кількість місяців розрахункового періоду (березень-квітень 2018 року); 61 - кількість днів розрахункового періоду (з 01 березня 2018 року по 30 квітня 2018 року); 126 днів тривалість відпустки по вагітності та пологах з 21 травня 2018 року по 23 вересня 2018 року.

Покликання Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області на відсутність в позивача в березні та квітні 2018 року доходу від підприємницької діяльності та, відповідно, на відсутність підстав його компенсації у вигляді отримання допомоги по вагітності та пологах, суд не бере до уваги, оскільки з огляду на пункт 3 частини першої статті 7 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» база нарахування та сплата єдиного внеску для фізичних осіб-підприємців, які перебувають на спрощеній системі оподаткування, не залежить від розміру отриманого ним доходу.

Враховуючи викладене, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність визначення позивачем у поданій заяві-розрахунку від 07 березня 2019 року розміру допомоги по вагітності та пологах з врахуванням виплачених її сум, що свідчить про обгрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

За наведених обставин, суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року у справі № 460/905/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 23 жовтня 2019 року.