Справа № 822/2825/17
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2019-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

18 жовтня 2019 року

м. Київ

справа №822/2825/17

адміністративне провадження №К/9901/48998/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Берназюк Я.О., Кравчук В.М.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 13.12.2017р. (суддя - Ковальчук О.К.) та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21.03.2018р. (судді - Загороднюк А.Г., Полотнянко Ю.П., Драчук Т.О.) у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Кондратюка Віктора Станіславовича, управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», Публічне акціонерне товариствол «Укрсиббанк», про визнання протиправним та скасування запису,

встановив:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати запис про зміну умов обтяження нерухомого майна (трьохкімнатної квартири, загальною площею 51,8 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ), реєстраційний номер обтяження 5311716, внесеного 29.11.2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондратюком Віктором Станіславовичем.

В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що рішення приватного нотаріуса Кондратюка B.C. про реєстрацію змін обтяження трьохкімнатної квартири заг. площею 51,8 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та здійснення заміни іпотекодержателя з ПАТ "Укрсиббанк" на ПАТ "Дельта Банк" на підставі Договору купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ "Укрсиббанк" та ПАТ "Дельта Банк" є протиправним, оскільки дана нерухомість забезпечує зобов`язання за кредитним договором №0 від 17.07.2007р., право вимоги за даним кредитним договором не відступалось ПАТ "Дельта Банк", а тому даний запис підлягає скасуванню та вилученню з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 13.12.2017р., залишеною без змін постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21.03.2018р., позов задоволено.

Визнано протиправними дії приватного нотаріуса Кондратюка Віктора Станіславовича щодо внесення до Державного реєстру іпотек запису від 29.11.2012р. про обтяження іпотекою квартири загальною площею 51,8 кв.м. в АДРЕСА_1 РПВН НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_1

Зобов`язано Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради скасувати обтяження квартири загальною площею 51,8 кв.м. м. Хмельницький по АДРЕСА_1 номер РПВН НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , зареєстроване 29.11.2012 року.

ПАТ «Дельта Банк» не погодилось з рішеннями судів попередніх інстанцій, звернулось з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та прийняти нову постанову якою у задоволенні позову відмовити.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди попередніх інстанцій не визначились з характером спірних правовідносин, не надали належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам справи, у зв`язку з чим ухвалили рішення які пілягають скасуванню.

У відзиві на касаційну скаргу позивач просить касаційну скаргу відхилити, а рішення судів попередніх інстанцій залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування апеляційним судом норм процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 17.07.2007р. ОСОБА_2 та акціонерний комерційний інноваційний банк "УкрСиббанк" уклали договір про надання споживчого кредиту №0.

В цей же день в забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника по вказаному кредитному договору сторонами укладено договір іпотеки, згідно якого іпотекодавець передає в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру за № 12 (дванадцять ), загальною площею 51,8 (п`ятдесят один цілих та вісім десятих ) кв.м., яке складається із: трьох кімнат житловою площею - 34,8 кв.м., кухня пл. 5,9 кв.м., ванна пл. 2,0 кв.м., туалет пл. 1,1 кв.м., коридор пл. 6,9 кв. м., кладова пл. 0,2 кв. м., балкон пл. 0,9 кв.м., що належить іпотекодавцю на праві власності та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Предмет іпотеки є власністю іпотекодавця на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Кот М.О., 13.07.2007р. по реєстру за №5208 (зареєстровано в Державному реєстрі правочинів 13.07.2007р. за №2216138).

Право власності на предмет іпотеки зареєстровано Хмельницьким бюро технічної інвентаризації 16.07.2007р., в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за №16341888 і немає жодних договірних змін строків позовної давності, щодо правочинів на підставі яких іпотекодавець отримав право власності на предмет іпотеки. Іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобов`язань іпотекодавця, за договором про надання споживчого кредиту №0 від 17.07.2007р. Сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Позасудове врегулювання здійснюється відповідно до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в цьому договорі.

Договір іпотеки посвідчений державним нотаріусом першої Хмельницької державної нотаріальної контори Оксанюк А.А. 17.07.2007р.

29.11.2007р. між акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №0 в забезпечення виконання якого прийнято майнову поруку ОСОБА_2 , шляхом укладення 29.11.2007р. між Банком і ОСОБА_2 договору іпотеки, відповідно до якого в заставу Банку передано житловий будинок з господарськомим спорудами загальною площею 90,5 кв.м., житловою - 48,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору дарування.

08.12.2011р. між ПАТ "Укрсиббанк" та ПАТ "Дельта Банк" укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, до якого включені договори №0 та №1.

29.11.2012р. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кондратюк B.C., на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ "Укрсиббанк" та ПАТ "Дельта Банк" від 29.11.2012р. зареєстрував зміну обтяження нерухомого майна іпотекою та здійснив заміну іпотекодержателя з ПАТ "Укрсиббанк" на ПАТ "Дельта Банк", за договором №0 від 17.07.2007р.

Дізнавшись 25.07.2017р. про наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про іпотеку №5311716, позивач звернувся із цим позовом до суду.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що договір від 08.12.2011р., укладений між ПАТ "Укрсиббанк" та ПАТ "Дельта Банк", не є підставою для внесення змін в державний реєстр прав, оскільки підставою для цього може бути лише договір, що підтверджує перехід права іпотеки до іншої особи.

Розглядаючи позов, суди виходили з того, що між сторонами наявний публічно-правовий спір, а тому ця справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Проте такий висновок не можна визнати обґрунтованим виходячи з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

За правилами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пунктів 1, 2, 7 частини 1 статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

За правилами пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала правові позиції щодо правил віднесення спорів до адміністративної юрисдикції, які полягають в наступному.

«До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Разом з тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Водночас приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України.

За правилами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених неправомірними, на думку особи, рішеннями, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.»

Такі висновки щодо застосування норм процесуального права у подібних правовідносинах викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018р. у справі №826/1656/18 та від 14.11.2018р. у справі №826/7619/16 і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від неї.

У справі, що розглядається виникнення спірних правовідносин обумовлено незгодою позивача з рішенням нотаріуса про державну реєстрацію змін умов обтяження нерухомого майна у зв`язку із захистом права власності на квартиру. При цьому позивачем обрано такий спосіб захисту як скасування реєстраційної дії та залишення права вимоги на квартиру, яка є предметом договорів іпотеки, за первісним іпотекодержателем.

Проте заявлені в справі вимоги є похідними при вирішенні судом питання щодо виконання умов кредитного договору та договору іпотеки та правомірності набуття третьою особою прав іпотекодержателя.

Таким чином, предметом розгляду в цій справі є не стільки дії та рішення нотаріуса як суб`єкта, наділеного владно-управлінськими функціями, скільки виконання умов цивільно-правових угод, що свідчить про приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.

Враховуючи суть спірних правовідносин та суб`єктний склад сторін у справі, колегія суддів дійшла висновку, що зазначена категорія спору не належить до юрисдикції адміністративних судів. Цей спір має вирішуватися в порядку цивільного судочинства, оскільки спірні правовідносини спрямовані на захист цивільного права позивача.

Згідно ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За правилами пункту 1 частини 1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно ст. 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених ст. 19 КАС України, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.

На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку, що судові рішення у даній справі підлягають скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

Керуючись ст. 341, 345, 349, 354, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 13.12.2017р. та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21.03.2018р. скасувати, а провадження у справі - закрити.

Роз`яснити позивачу право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

Я.О. Берназюк

В.М. Кравчук