Справа № 640/6556/19
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2019-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 жовтня 2019 року № 640/6556/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКИЙ ЕНЕРГЕТИЧНИЙ РЕЄСТР»
доГоловного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
провизнання протиправними та скасування податкового повідомлення - рішення від 22 січня 2019 року №, податкової вимоги від 28 березня 2019 року №106294-17 та рішення про опис майна у податкову заставу від 28 березня 2019 року №106294-17,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКИЙ ЕНЕРГЕТИЧНИЙ РЕЄСТР» (далі - ТОВ «УКРЕНЕРГОРЕЄСТР», позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - ГУ ДФС у м. Києві, відповідач), у якому просить визнати протиправним та скасувати:

- податкове повідомлення - рішення від 22 січня 2019 року №;

- податкову вимогу від 28 березня 2019 року №106294-17;

- рішення про опис майна у податкову заставу від 28 березня 2019 року №106294-17.

В обґрунтування позову позивач зазначив про безпідставність та необґрунтованість висновків контролюючого органу, які викладені в акті перевірки та які стали підставою для прийняття спірних податкового повідомлення - рішення, оскільки відповідачем під час перевірки для визначення справедливої вартості акцій ПАТ «Чергнігівобленерго» станом на 31 грудня 2015 року та 31 грудня 2017 року безпідставно були використані вибіркові дані дилерського ринку (позабіржового) за декілька останніх місяців до дати оцінки.

Зазначив, що у лютому 2015 року ТОВ «УКРЕНЕРГОРЕЄСТР» придбало цінні папери та прості іменні акції, емітентом яких є ПАТ «Чернігівобленерго» у кількості 4 751 221 штук, вартістю 6 889 270, 45 грн., за ціною 1, 45 грн. за одну акцію. Вказана операція належним чином відображена у бухгалтерському обліку. При цьому, методу оцінки справедливої вартості фінансових активів, у якому б застосовувались вибіркові дані дилерського ринку за декілька останніх місяців до дати балансу, Міжнародними стандартами фінансової звітності не передбачено.

У зв`язку із зазначеним, позивач вважає, що не порушував вимоги підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, а тому спірні рішення відповідача підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 квітня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику сторін) та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Вказаною ухвалою суду відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня вручення йому даної ухвали надати відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам статті 162 КАС України, або заяву про визнання позову.

05 червня 2019 року представником Головного управління ДФС у м. Києві надано до суду відзив, в якому відповідач проти задоволення адміністративного позову заперечує та просить відмовити в його задоволенні.

Відзив обґрунтовано тим, що ТОВ «УКРЕНЕРГОРЕЄСТР» необхідно було здійснити дооцінку акцій ПАТ «Чернігівобленерго» до справедливої вартості та використати наявні відкриті дані щодо здійснення операцій на позабіржовому ринку із зазначеними інвестиціями, та відобразити їх у складі інших доходів на загальну суму 2 096 238, 71 грн., чого позивачем здійснено не було. У зв`язку із викладеним, ГУ ДФС у м. Києві дійшло висновку про порушення позивачем підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, занижено інші доходи за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2017 року за загальну суму 2 096 238, 00 грн., у тому числі за 2015 рік на суму 59 390, 00 грн., за 2017 рік на суму 2 036 848, 00 грн.

10 червня 2019 року позивачем подано відповідь на відзив, у якій він посилається на те, що відповідач діяв усупереч вимогам норм Податкового кодексу України та прийняв незаконні та необґрунтовані рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «УКРЕНЕРГОРЕЄСТР» є юридичною особою, основним видом діяльності якої є посередництво за договорами по цінних паперах або товарах (КВЕД 66.19).

Відповідно до статей 20, 77, 82 Податкового кодексу України, пункту 2 частини 1 статті 13 розділу IV, статті 25 розділу VI Закону України «Про збір та облік єдиного внеску за загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на підстав плану - графіку проведення документальних перевірок суб`єктів господарювання на 2018 рік, наказу ГУ ДФС у м. Києві від 16 листопада 2018 року №16971, ГУ ДФС у м. Києві проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «УКРЕНЕРГОРЕЄСТР» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2017 року, валютного - за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2017 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2017 року.

За результатами перевірки ГУ ДФС у м. Києві складено акт від 26 грудня 2018 року №1517/26-15-14-06-02/21656006 (далі - акт перевірки), за висновками якого перевіркою встановлено порушення ТОВ «УКРЕНЕРГОРЕЄСТР»:

1. підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток на загальну суму 377 323, 00 грн., у тому числі за 2015 рік на суму 10 690, 00 грн., за 2017 рік на суму 366 633, 00 грн.

2. пункту 49.2, підпункту 49.18.2 пункту 49.18статті 49, підпункту «б» пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, розділу ІІІ «Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку», затвердженого наказом Мінфіну України від 13 січня 2015 року №4, а саме: подання не в повному обсязі з недостовірними відомостями податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь фізичних осіб (в податковому розрахунку за 1 кв. 2018 року, не вірно відображено ідентифікаційний номер фізичної особи, що призвело до зміни платника податку).

3. пункту 4 частини 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування», неподання звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, несвоєчасне подання звіту за жовтень 2016 року.

02 січня 2019 року ТОВ «УКРЕНЕРГОРЕЄСТР» звернулось до ГУ ДФС у м. Києві із запереченнями на акт перевірки.

ГУ ДФС у м. Києві листом від 17 січня 2019 року за вих. №7777/10/26-15-14-06-02 «Про розгляд заперечень» повідомило позивача про те, що за результатами розгляду заперечень, висновки акта перевірки залишено без змін, а заперечення - без задоволення.

22 січня 2019 року ГУ ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення - рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств та застосовано штрафні (фінансові) санкції на загальну суму 468 981, 00 грн., з яких за податковими зобов`язаннями - 377 323, 00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 91 658, 00 грн.

01 лютого 2019 року позивач оскаржив вказане податкове повідомлення рішення в адміністративному порядку до ДФС України.

За результатами розгляду наведеної скарги, ДФС України прийнято рішення від 03 квітня 2019 року №15549/6/99-99-11-04-02-25, яким податкове повідомлення - рішення від 22 січня 2019 року № залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Також, 28 березня 2019 року ГУ ДФС у м. Києві сформовано податкову вимогу №106294-17, якою зобов`язано позивача терміново сплатити суму боргу у розмірі 540 559, 14 грн.

Крім того, 28 березня 2019 року ГУ ДФС у м. Києві ГУ ДФС у м. Києві прийнято рішення про опис майна у податкову заставу №106294-17.

Незгода позивача із вказаними рішеннями відповідача, зумовила його звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України (тут і далі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Поняття цінного паперу наведено у частині другій статті 163 Господарського кодексу України та частині 1 статті 3 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок», де зазначено, що ним є документ установленої форми з відповідними реквізитами, що посвідчує грошове або інше майнове право, визначає взаємовідносини емітента цінного папера (особи, яка видала цінний папір) і особи, яка має права на цінний папір, та передбачає виконання зобов`язань за таким цінним папером, а також можливість передачі прав на цінний папір та прав за цінним папером іншим особам.

Згідно з частиною 1 статті 6 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» акція - іменний цінний папір, який посвідчує майнові права його власника (акціонера), що стосуються акціонерного товариства, включаючи право на отримання частини прибутку акціонерного товариства у вигляді дивідендів та право на отримання частини майна акціонерного товариства у разі його ліквідації, право на управління акціонерним товариством, а також немайнові права, передбачені Цивільним кодексом України та законом, що регулює питання створення, діяльності та припинення акціонерних товариств.

Підпунктом 14.1.81 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексуУкраїни визначено, що інвестиції - господарські операції, які передбачають придбання основних засобів, нематеріальних активів, корпоративних прав та/або цінних паперів в обмін на кошти або майно.

Відповідно до пункту «б» вищезазначеного підпункту фінансові інвестиції - господарські операції, що передбачають придбання корпоративних прав, цінних паперів, деривативів та/або інших фінансових інструментів.

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Матеріалами справи встановлено, що 27 лютого 2015 року між ТОВ «УКРЕНЕРГОРЕЄСТР» та ТОВ «Компанія з управління активами «Сварог Ессет Менеджмент» укладено договір міни цінних паперів №ДД 05/15, за умовами пункту 1 якого за цим договором кожна зі сторін зобов`язується передати іншій стороні у власність одні цінні папери в обмін на інші на наступних умовах:

- ТОВ «УКРЕНЕРГОРЕЄСТР» зобов`язується передати ТОВ «Компанія з управління активами «Сварог Ессет Менеджмент» наступні цінні папери, що належать їй на праві власності: вид, тип, різновид, найменування та форма випуску цінних паперів - облігації іменні, дисконтні; вид ринку - позабіржовий; місце укладення договору - поза фондовою біржею; спосіб проведення розрахунків за договором - без дотримання принципу «поставка цінних паперів проти оплати»; емітент - ТОВ «РЕСУРС - КАПІТАЛ», код емітента - 36019147; код ISIN - UA; реєстраційний номер випуску - №847/2/08-Т від 30 жовтня 2008 року; серія облігацій - А; номінальна вартість 1 цінного паперу - 1 001, 00 грн.; кількість - 6 933 штук, ціна одного цінного паперу - 991, 12 грн., вартість пакета цінних паперів - 6 871 435, 45 грн.,

а ТОВ «Компанія з управління активами «Сварог Ессет Менеджмент» зобов`язується прийняти у власність вищезгадані цінні папери;

- ТОВ «Компанія з управління активами «Сварог Ессет Менеджмент» зобов`язується передати ТОВ «УКРЕНЕРГОРЕЄСТР» наступні цінні папери: вид, тип, різновид, найменування та форма випуску цінних паперів - акції, іменні прості; вид ринку - позабіржовий; місце укладення договору - поза фондовою біржею; спосіб проведення розрахунків за договором - без дотримання принципу «поставка цінних паперів проти оплати»; емітент - ПАТ «Чернігівобленерго», код емітента - 22815333; код ISIN - UA; номінальна вартість 1 цінного паперу - 1 001, 00 грн.; кількість - 4 738 921 штук, ціна одного цінного паперу - 1, 45 грн., вартість пакета цінних паперів - 6 871 435, 45 грн.

Також, 26 лютого 2015 року між учасником торгів №251 ПрАТ «Автоальянс - інвест» (продавцем) та ТОВ «УКРЕНЕРГОРЕЄСТР» (покупцем) укладено біржовий контракт №1430/РЗР; БВ 01/15 на купівлю - продаж цінних паперів, відповідно до пункту 1.1 якого продавець зобов`язується забезпечити передачу клієнтом продавця у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти у власність цінні папери, що зазначені нижче, та оплатити їх в порядку та на умовах, що визначаються цим контрактом.

У пункті 1.2 договору наведена характеристика цінних паперів, а саме: вид, форма випуску та тип цінного паперу - акції іменні прості; міжнародний ідентифікаційний номер цінного паперу - UA; емітент - ПАТ «Чернігівобленерго», ; номінальна вартість - 0, 25 грн.; ціна одного цінного паперу - 1, 45 грн.; кількість - 2 300 штук.

Пунктами 1.3 та 1.4 договору визначено, що сума контракту становить 3 335, 00 грн. Право власності на цінні папери переходить до покупця з моменту зарахування прав на цінні папери на його рахунок у цінних паперах, відкритий у депозитарній установі.

26 лютого 2015 року між учасником торгів №251 ПрАТ «Автоальянс - інвест» (продавцем) та ТОВ «УКРЕНЕРГОРЕЄСТР» (покупцем) укладено біржовий контракт №1431/РЗР; БВ 02/15 на купівлю - продаж цінних паперів, відповідно до пункту 1.1 якого продавець зобов`язується забезпечити передачу клієнтом продавця у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти у власність цінні папери, що зазначені нижче, та оплатити їх в порядку та на умовах, що визначаються цим контрактом.

У пункті 1.2 договору наведена характеристика цінних паперів, а саме: вид, форма випуску та тип цінного паперу - акції іменні прості; міжнародний ідентифікаційний номер цінного паперу - UA; емітент - ПАТ «Чернігівобленерго», ; номінальна вартість - 0, 25 грн.; ціна одного цінного паперу - 1, 45 грн.; кількість - 5 000 штук.

Пунктами 1.3 та 1.4 договору визначено, що сума контракту становить 7 250, 00 грн. Право власності на цінні папери переходить до покупця з моменту зарахування прав на цінні папери на його рахунок у цінних паперах, відкритий у депозитарній установі.

26 лютого 2015 року між учасником торгів №251 ПрАТ «Автоальянс - інвест» (продавцем) та ТОВ «УКРЕНЕРГОРЕЄСТР» (покупцем) укладено біржовий контракт №1432/РЗР; БВ 03/15 на купівлю - продаж цінних паперів, відповідно до пункту 1.1 якого продавець зобов`язується забезпечити передачу клієнтом продавця у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти у власність цінні папери, що зазначені нижче, та оплатити їх в порядку та на умовах, що визначаються цим контрактом.

У пункті 1.2 договору наведена характеристика цінних паперів, а саме: вид, форма випуску та тип цінного паперу - акції іменні прості; міжнародний ідентифікаційний номер цінного паперу - UA; емітент - ПАТ «Чернігівобленерго», ; номінальна вартість - 0, 25 грн.; ціна одного цінного паперу - 1, 45 грн.; кількість - 5 000 штук.

Пунктами 1.3 та 1.4 договору визначено, що сума контракту становить 7 250, 00 грн. Право власності на цінні папери переходить до покупця з моменту зарахування прав на цінні папери на його рахунок у цінних паперах, відкритий у депозитарній установі.

Балансова вартість придбаних цінних паперів, згідно оборотно - сальдової відомості по рахунку 143 Інвестиції за 2015 рік ТОВ «УКРЕНЕРГОРЕЄСТР» обліковувалась у розмірі 6 889 270, 45 грн.

Згідно оборотно - сальдової відомості по рахунку 143 Інвестиції з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року ТОВ «УКРЕНЕРГОРЕЄСТР» - у розмірі 6 889 270, 45 грн.

Згідно з пунктом 2.4 наказів ТОВ «УКРЕНЕРГОРЕЄСТР» від 05 січня 2015 року №1 «Про організацію бухгалтерського обліку та облікової політики підприємства на 2015 рік» та від 03 січня 2017 року «Про організацію бухгалтерського обліку та облікової політики підприємства на 2017 рік» підприємство визнає фінансовий актив або фінансове зобов`язання у балансі, коли і тільки коли воно стає стороною контрактних положень щодо фінансового інструмента. Операції з придбання або продажу фінансових інструментів визнаються із застосуванням обліку за датою розрахунку.

Підприємство визнає такі категорії фінансових активів:

- фінансові активи, що оцінюються за справедливою вартістю, з відображенням результату переоцінки у прибутку або збитку;

- фінансові активи, що оцінюються за амортизованої собівартістю.

Підприємство визнає такі категорії фінансових зобов`язань:

- фінансові зобов`язання, оцінені за амортизованою собівартістю;

- фінансові зобов`язання, оцінені за справедливою вартістю, з відображенням результату переоцінки у прибутку або збитку.

Під час первісного визнання фінансового активу або фінансового зобов`язання підприємство оцінює їх за їхньою справедливою вартістю з врахуванням операційних витрат, які безпосередньо належать до придбання або випуску фінансового активу чи фінансового зобов`язання.

За приписами пункту 2.4.2 наказу «Фінансові активи, що оцінюються за справедливою вартістю, з відображенням результату переоцінки у прибутку або збитку» до фінансових активів, що оцінюються за справедливою вартістю, з відображенням результату переоцінки у прибутку або збитку, відносити акції та паї (частки) господарських товариств.

Після первісного визнання підприємство оцінює їх за справедливою вартістю.

Справедлива вартість акцій, які внесені до біржового списку, оцінюється за біржовим курсом організатора торгівлі.

Якщо акції мають обіг більше як на одному організаторі торгівлі, при розрахунку вартості активів такі інструменти оцінюються за курсом на основному ринку для цього активу або, за відсутності основного ринку, на найсприятливішому ринку для нього. За відсутності свідчень на користь протилежного, ринок, на якому підприємство зазвичай здійснює операцію продажу активу, приймається за основний ринок або, за відсутності основного ринку, за найсприятливіший ринок.

При оцінці справедливої вартості активів застосовувати методи оцінки вартості, які відповідають обставинам та для яких є достатньо даних, щоб оцінити справедливу вартість, максимізуючи використання доречних відкритих даних та мінімізуючи використання закритих вихідних даних.

Оцінку акцій, що входять до складу активів підприємства та перебувають у біржовому списку організатора торгівлі і при цьому не мають визначеного біржового курсу на дату оцінки, здійснювати за останньою балансовою вартістю.

Для оцінки акцій, що входять до складу активів підприємства та не перебувають у біржовому списку організатора торгівлі, та паїв (часток) господарських товариств за обмежених обставин наближеною оцінкою справедливої вартості може бути собівартість. Це може бути тоді, коли наявної останньої інформації недостатньо, щоб визначити справедливу вартість, або коли існує широкий діапазон можливих оцінок справедливої вартості, а собівартість є найкращою оцінкою справедливої вартості у цьому діапазоні.

Якщо є підстави вважати, що балансова вартість суттєво відрізняється від справедливої, підприємство визначає справедливу вартість за допомогою інших методів оцінки. Відхилення можуть бути зумовлені значними змінами у фінансовому стані емітента та/або змінами кон`юктури ринків, на яких емітент здійснює свою діяльність, також змінами у кон`юктурі фондового ринку.

Справедлива вартість акцій, обіг яких зупинено, у тому числі цінних паперів емітентів, які включені до Списку емітентів, що мають ознаки фіктивності, визначається із урахуванням наявності строків відновлення обігу таких цінних паперів, наявності фінансової звітності таких емітентів, результатів їх діяльності, очікування надходження майбутніх економічних вигід.

З акта перевірки вбачається, що згідно наданих до перевірки документів за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2017 року ТОВ «УКРЕНЕРГОРЕЄСТР» станом на 31 грудня 2015 року, 31 грудня 2016 року та 31 грудня 2017 року обліковувались цінні папери - акції ПАТ «Чернігівобленерго» у кількості 4 751 221 штуки, вартістю 6 889 270, 45 грн.

ГУ ДФС у м. Києві зазначило, що у даному випадку, з урахуванням положень Міжнародного стандарту фінансової звітності 13 «Оцінка справедливої вартості», для визначення справедливої вартості акцій ПАТ «Чернігівобленерго» повинні були використовуватись дані з дилерського ринку (позабіржового) протягом періоду до дати оцінки. При визначенні справедливої вартості використовуються дані з дилерського ринку за декілька останніх місяців до дати оцінки. Таким чином, ТОВ «УКРЕНЕРГОРЕЄСТР» необхідно було здійснити дооцінку акцій ПАТ «Чернігівобленерго» до справедливої вартості та використати наявні відкриті дані щодо здійснення операцій на позабіржовому ринку з зазначеними інвестиціями.

Для визначення ринкової (справедливої) вартості цінних паперів було використано позабіржовий курс цінних паперів відповідно до даних: «http://www.smida.gov.ua».

З урахуванням викладеного, відповідач дійшов висновку про порушення ТОВ «УКРЕНЕРГОРЕЄСТР» підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України та занижено інші доходи за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2017 року на загальну суму 2 096 238, 00 грн., у тому числі за 2015 рік на суму 59 390, 00 грн., за 2017 рік на суму 2 036 848, 00 грн., у зв`язку з нездійсненням переоцінки акцій та не включення до складу доходу суму дооцінки.

Суд зазначає, що зрім того, згідно з приписами пунктів 4, 5 та 6 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку №12 «Фінансові інвестиції», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 26 квітня 2000 року №91 (далі - П(С)БО №12) фінансові інвестиції первісно оцінюються та відображаються у бухгалтерському обліку за собівартістю. Собівартість фінансової інвестиції складається з ціни її придбання, комісійних винагород, мита, податків, зборів, обов`язкових платежів та інших витрат, безпосередньо пов`язаних з придбанням фінансової інвестиції.

Якщо придбання фінансової інвестиції здійснюється шляхом обміну на цінні папери власної емісії, то собівартість фінансової інвестиції визначається за справедливою вартістю переданих цінних паперів.

Якщо придбання фінансової інвестиції здійснюється шляхом обміну на інші активи, то її собівартість визначається за справедливою вартістю цих активів.

Згідно з пунктом 8 П(С)БО №12 фінансові інвестиції (крім інвестицій, що утримуються підприємством до їх погашення або обліковуються за методом участі в капіталі) на дату балансу відображаються за справедливою вартістю.

Сума збільшення або зменшення балансової вартості фінансових інвестицій на дату балансу (крім інвестицій, що обліковуються за методом участі в капіталі) відображається у складі інших доходів або інших витрат відповідно.

Отже об`єктом оподаткування податком на прибуток є фінансовий результат від фінансових інвестицій, у тому числі операцій з цінними паперами, здійснюваних платником податку. При цьому, платником податку є особа, яка здійснює такі фінансові інвестиції.

Відповідно до пункту 3 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку №1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07 лютого 2013 року №73 (далі - НП(С)БО №1), баланс (звіт про фінансовий стан) - звіт про фінансовий стан підприємства, який відображає на певну дату його активи, зобов`язання і власний капітал.

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ НП(С)БО №1 фінансова звітність складається з: балансу (звіту про фінансовий стан) (далі - баланс), звіту про фінансові результати (звіту про сукупний дохід) (далі - звіт про фінансові результати), звіту про рух грошових коштів, звіту про власний капітал і приміток до фінансової звітності.

Баланс підприємства складається на кінець останнього дня звітного періоду.

У відповідності до пункту 33.3 статті 33 Податкового кодексу України базовий податковий (звітний) період - період, за який платник податків зобов`язаний здійснювати розрахунки податків, подавати податкові декларації (звіти, рахунки) та сплачувати до бюджету суми податків та зборів, крім випадків, передбачених цим Кодексом, коли контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму податкового зобов`язання платника податку.

Пунктом 137.4 статті 134 Податкового кодексу України встановлено, що податковими (звітними) періодами для податку на прибуток підприємств, крім випадків, передбачених пунктом 137.5 цієї статті, є календарні: квартал, півріччя, три квартали, рік.

З огляду на наведені норми, станом на дату подання звіту про фінансовий стан підприємства фінансові інвестиції повинні відображатись за справедливою вартістю.

Суд зазначає, що згідно з пунктом 24 Міжнародного стандарту фінансової звітності 13 «Оцінка справедливої вартості» (далі - МСФЗ 13) справедлива вартість - це ціна, яка була б отримана за продаж актива або сплачена за передачу зобов`язання у звичайній операції на основному (або найсприятливішому) ринку на дату оцінки за поточних ринкових умов (тобто вихідна ціна), незалежно від того, чи спостерігається така ціна безпосередньо, чи оцінена за допомогою іншого методу оцінювання.

За змістом МСФЗ 13 найсприятливіший ринок - ринок, який максимізує суму, яка була б отримана за продаж актива, або мінімізує суму, яка була б сплачена за передачу зобов`язання, після врахування всіх витрат на операцію та транспортних витрат.

При цьому основним ринком є ринок з найбільшим обсягом та рівнем активності для даного актива чи зобов`язання.

У відповідності до пункту 61 МСФЗ 13 суб`єкт господарювання застосовує методи оцінки вартості, які відповідають обставинам та для яких є достатньо даних, щоб оцінити справедливу вартість, максимізуючи використання доречних відкритих вхідних даних та мінімізуючи використання закритих вхідних даних.

Пунктами 67 та 68 МСФЗ 13 визначено, що методи оцінки вартості, що застосовуються для оцінки справедливої вартості, мають максимізувати використання доречних відкритих вхідних даних та мінімізувати використання закритих вхідних даних.

Приклади ринків, у яких вхідні дані можуть бути відкритими для деяких активів та зобов`язань (наприклад, фінансових інструментів): фондові ринки, дилерські ринки, біржові ринки та ринки без участі посередників.

У параграфі Б34 МСФЗ 13 наведено приклади ринків, на яких можна спостерігати вхідні дані для деяких активів та зобов`язань (наприклад, фінансових інструментів):

а) Біржові ринки. На біржових ринках ціни закриття можна легко отримати і загалом вони представляють справедливу вартість. Прикладом такого ринку є Лондонська фондова біржа.

б) Дилерські ринки. На дилерському ринку дилери готові торгувати (купувати або продавати за свій власний рахунок), забезпечуючи тим самим ліквідність завдяки використанню свого капіталу для утримування запасу позицій, для яких вони створюють ринок. Як правило, ціни попиту та пропозиції (які представляють ціну, за якою дилер прагне купити, та ціну, за якою дилер прагне продати, відповідно) можна отримати легше, ніж ціни закриття. Позабіржові ринки (для яких ціни повідомляються відкрито) - це дилерські ринки. Дилерські ринки також існують для деяких інших активів та зобов`язань, в тому числі деяких фінансових інструментів, товарів та фізичних активів (наприклад, обладнання, яке було в користуванні).

в) Посередницькі ринки. На посередницькому ринку брокери намагаються знайти покупців та продавців, які відповідають один одному, але вони не готові купувати та продавати за свій власний рахунок. Іншими словами, брокери не користуються своїм власним капіталом, щоб утримувати запас позицій, для яких вони створюють ринок. Брокер знає ціни попиту та пропозиції, запропоновані відповідними сторонами, але кожна сторона, як правило, не знає вимог іншої сторони стосовно ціни. Ціни завершених операцій інколи можна отримати. Посередницькі ринки включають комунікаційні електронні мережі, у яких для заявок на придбання та продаж знаходять відповідні їм заявки, а також ринки комерційної та житлової нерухомості.

г) Ринки без участі посередників. На ринках без участі посередників операції, як первинні, так і операції перепродажу, сторони здійснюють самостійно, без посередника. Про такі операції відкритої інформації мало.

Таким чином, для визначення справедливої вартості цінних паперів повинні використовуватись дані з основного (найсприятливішого) ринку, з максимальним використанням доречних відкритих вхідних даних.

При цьому, перевага повинна бути надана ринку з найбільшим обсягом та рівнем активності для даного актива чи зобов`язання незалежно від виду ринку.

Суд зазначає, що позивач у своїй позовній заяві зазначив, що акції ПАТ «Чернігівобленерго» у 2015 - 2017 роках були включені до біржового списку Акціонерного товариства «Фондова біржа ПФТС», Акціонерного товариства «Українська біржа» та Приватного акціонерного товариства «Українська фондова біржа». Оскільки у період з 27 лютого 2015 року по 31 грудня 2017 року біржовий курс акцій ПАТ «Чернігівобленерго» не визначався, а також не було інших об`єктивних підстав вважати, що балансова вартість акцій суттєво відрізняється від справедливої, позивач здійснював їх облік за останньою балансовою вартістю 6 889 270, 45 грн., тобто 1, 45 грн. за одну акцію.

При цьому, з акту перевірки вбачається, що відповідачем наведені дані з позабіржового (дилерського) ринку (дані використані з веб-сайту: «http://www.smida.gov.ua») щодо вартості акцій ПАТ «Чернігівобленерго» станом на 31 грудня 2015 року у розмірі 1, 4625 грн. та станом на 31 грудня 2017 року у розмірі 1, 8787 грн., тобто такі дані ним використовувались з найбільш активного ринку.

З огляду на викладене, підстав для скасування спірного податкового повідомлення - рішення судом не встановлено.

Також, відповідно до пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов`язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Отже, фінансова відповідальність платника податку можлива лише за умови доведення контролюючим органом факту порушення таким платником законодавства з питань оподаткування, що відповідачем здійснено.

Відтак, застосування до позивача штрафних санкцій в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, є правомірним.

Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Аналіз матеріалів справи підтверджує, що відповідач при винесенні оскаржуваних податкових повідомлень - рішень діяв згідно приписів частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, правомірно, а саме: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність відповідачем правомірності прийнятого рішення та відсутність підстав для задоволення позовних вимог у цій частині.

Щодо вимог позивача про визнання протиправними та скасування податкової вимоги від 28 березня 2019 року №106294-17 та рішення про опис майна у податкову заставу від 28 березня 2019 року №106294-17, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

У свою чергу, у відповідності з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення - рішення.

Згідно з пунктом 57.3 пункту 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Разом з тим, підпунктом 14.1.155 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом.

За приписами пункту 89.1 статті 89 Податкового кодексу України право податкової застави виникає:

у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку;

у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу;

у випадку, визначеному в пункті 100.11 статті 100 цього Кодексу, - з дня укладання договору про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань.

У відповідності до пунктів 89.2 та 89.3 статті 89 Податкового кодексу України з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.

До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.

Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.

Згідно з абзацами 1 та 4 пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

З аналізу вище викладеного вбачається, що у разі виникнення у платника податку податкового боргу, контролюючий орган має право направити на адресу такого платника податкову вимогу про сплату цього боргу, а у разі несплати податкового боргу протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкової вимоги, у контролюючого органу виникає право податкової застави, яка оформляється рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу.

У той же час, у разі оскарження платником податку визначеної контролюючим органом суми податкового боргу грошове зобов`язання вважається неузгодженим, тобто обов`язок щодо сплати у десятиденний термін такого зобов`язання не виникає, відтак і не виникає права податкової застави.

Зважаючи на ту обставину, що спірне податкове повідомлення - рішення на підставі якого контролюючим органом сформовано податкову вимогу про від 28 березня 2019 року №106294-17 та рішення про опис майна у податкову заставу від 28 березня 2019 року №106294-17 оскаржені позивачем у судовому порядку, сума грошового зобов`язання є неузгодженою, відтак застосування до позивача таких заходів є протиправним.

З огляду на викладене, податкова вимога про сплату податкового боргу від 28 березня 2019 року №106294-17 та рішення про опис майна у податкову заставу від 28 березня 2019 року №106294-17 підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, 257 - 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКИЙ ЕНЕРГЕТИЧНИЙ РЕЄСТР» (, адреса: 01010, м. Київ, вул. Омельяновича - Павленка, 4/6) задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу про сплату податкового боргу від 28 березня 2019 року №106294-17 у розмірі 240 559, 14 грн., сформовану Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві.

3. Визнати протиправним та скасувати рішення про опис майна у податкову заставу від 28 березня 2019 року №106294-17, прийняте Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві.

5. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві (, адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКИЙ ЕНЕРГЕТИЧНИЙ РЕЄСТР» (, адреса: 01010, м. Київ, вул. Омельяновича - Павленка, 4/6) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 10 029, 39 грн. (десять тисяч двадцять дев`ять гривень тридцять дев`ять копійок).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.М. Погрібніченко