Справа № 620/2402/19
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2019-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2019 року Чернігів Справа № 620/2402/19

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скалозуба Ю. О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області
про скасування вимоги про сплату боргу
У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі також ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області (надалі також ГУ ДФС у Чернігівській області, відповідач), в якому просить скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14.02.2019 № Ф-2354-51.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що в період зупинення його права на заняття адвокатською діяльністю з 18.01.2017 по 02.01.2018 він такою діяльністю не займався, доходу від неї не отримував, а тому не мав обов`язку сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Крім того, право позивача на заняття адвокатською діяльністю знову зупинене з 01.01.2019.

ГУ ДФС у Чернігівській області подало відзив на позов, в якому просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог, оскільки останній був зареєстрований фізичною особою, яка займається незалежною професійною діяльністю, з 06.08.2004 по 01.01.2019 та протягом цього часу перебував на обліку як платник єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. З відповідного обліку ОСОБА_1 був знятий ГУ ДФС у Чернігівській області після подання 28.01.2019 необхідних документів. У період зупинення права ОСОБА_1 на зайняття адвокатською діяльністю з 18.01.2017 по 02.01.2018 останній не подавав до ГУ ДФС у Чернігівській області заяву про зняття з обліку платника єдиного внеску та розпорядчий документ про припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 15.08.2019 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

Ухвалою суду від 23.08.2019 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 отримав право на заняття адвокатською діяльністю на підставі рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури в Чернігівській області від 06.08.2004 № 3 та має свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 261 від 06.08.2004 (а. с. 21).

Позивач з 06.08.2004 перебував на обліку в Ніжинському управлінні ГУ ДФС у Чернігівській області як фізична особа, що займається незалежною професійною діяльністю, та є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Право ОСОБА_1 на заняття адвокатською діяльністю з 18.01.2017 зупинено на підставі заяви про зупинення права на заняття адвокатською діяльністю, що підтверджується інформацією з Єдиного реєстру адвокатів України.

Право ОСОБА_1 на заняття адвокатською діяльністю з 02.01.2018 поновлено на підставі заяви, що підтверджується інформацією з Єдиного реєстру адвокатів України.

Право ОСОБА_1 на заняття адвокатською діяльністю з 01.01.2019 зупинено на підставі заяви, що підтверджується інформацією з Єдиного реєстру адвокатів України.

Позивачем 28.01.2019 до ГУ ДФС у Чернігівській області було подано заяву про зняття з обліку платника податків. З 01.01.2019 ОСОБА_1 знятий ГУ ДФС у Чернігівській області з обліку платника податків (а. с. 39).

ГУ ДФС у Чернігівській області винесено вимогу від 14.02.2019 № Ф-2354-51 про сплату ОСОБА_1 боргу (недоїмки) в сумі 18276,72 грн (нарахування за 2017 рік 8448 грн і нарахування за перший-четвертий квартал 2018 року 9828,72 грн) (а. с. 18, 41-43).

Козелецьким районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області винесено постанову від 22.05.2019 ВП № 59016372 про примусове стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 18276,72 грн за вищевказаною вимогою (а. с. 19).

Вважаючи такі дії ГУ ДФС у Чернігівській області протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на таке.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України, яким визначено вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

За визначенням підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

У свою чергу, правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI), відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 якого адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

З аналізу зазначених положень законодавства України вбачається, що адвокатська діяльність підпадає під визначення незалежної професійної діяльності за умов, якщо така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є адвокатом відповідно до свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 261 від 06.08.2004.

Борг (недоїмку) ОСОБА_1 зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 18276,72 грн нараховано як адвокату - самозайнятій особі, яка провадить незалежну професійну діяльність.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 31 Закону № 5076-VI право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється у разі подання адвокатом заяви про зупинення адвокатської діяльності.

Право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється: з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 1 цієї статті, - з дня подання раді адвокатів регіону за адресою робочого місця адвоката відповідної заяви адвоката (пункт 1 частини третьої статті 31 Закону № 5076-VI).

Відповідно до частин 5, 6 статті 31 Закону № 5076-VI, протягом строку зупинення права на заняття адвокатською діяльністю адвокат не має права її здійснювати. Такий адвокат також не може брати участь у роботі органів адвокатського самоврядування, крім випадків, коли таке право зупинено у зв`язку з призначенням особи на посаду до органу державної влади з`їздом адвокатів України. Відомості про зупинення права на заняття адвокатською діяльністю вносяться до Єдиного реєстру адвокатів України.

Рада адвокатів України забезпечує ведення Єдиного реєстру адвокатів України з метою збирання, зберігання, обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до цього Закону набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності. Внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України здійснюється радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України (частина перша статті 17 Закону № 5076-VI).

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464-VI).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до положень пункту 5 частини першої статті 4 вказаного Закону платниками єдиного внеску є, зокрема, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, в тому числі адвокатську діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Згідно із частиною другою статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Облік платників єдиного внеску здійснюється відповідно до статті 5 Закону № 2464-VI, якою передбачено, що взяття на облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини 1 статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників.

Як встановлено судом, позивач з 06.08.2004 перебуває на обліку в Ніжинському управлінні ГУ ДФС у Чернігівській області як фізична особа, що займається незалежною професійною діяльністю, та є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

У свою чергу, приписами пункту 2 частини першої статті 7 Закону № 2464-VI встановлено, що єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини 1 статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до частини п`ятої статті 8 вказаного Закону єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.

Частиною четвертою статті 9 Закону № 2464-VI передбачено, що обчислення єдиного внеску за минулі періоди, крім випадків сплати єдиного внеску згідно з частиною п`ятою статті 10 цього Закону, здійснюється виходячи з розміру єдиного внеску, що діяв на день нарахування (обчислення, визначення) заробітної плати (доходу), на яку відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь) (частина 5 зазначеної вище норми).

Відповідно до частини восьмої статті 9 Закону № 2464-VI платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Платники єдиного внеску, зазначені у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Частинами 11, 12 статті 9 Закону № 2464-VI передбачено, що у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

У свою чергу, відповідно до положень статті 13 Закону № 2464-VI органи доходів і зборів мають право: стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску.

Порядок обліку платників єдиного внеску визначено наказом Міністерства фінансів України № 1162 від 24.11.2014 «Про затвердження Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та Положення про реєстр страхувальників».

Відповідно до пункту 1 розділу 5 зазначеного Порядку, у разі прийняття відповідними органами (особами) рішення про ліквідацію, припинення діяльності платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону № 755, платник єдиного внеску зобов`язаний у десятиденний строк з дня прийняття відповідного рішення подати до контролюючого органу заяву про зняття з обліку платника єдиного внеску за формою № 7-ЄСВ згідно з додатком 5 до цього Порядку та копії таких документів: розпорядчого документа (рішення) власника або органу, уповноваженого на те засновницькими документами про ліквідацію; розпорядчого документа про утворення ліквідаційної комісії; розпорядчого документа про припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи.

Відповідно до Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 09.12.2011 № 1588 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 22.04.2014 № 462), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.05.2014 за №503/25280, зі змінами внесеними згідно з наказами Міністерства фінансів України від 14.11.2014 № 1127, від 27.06.2018 № 589, а саме пункту 11.18: зняття з обліку самозайнятих фізичних осіб як платників податків у контролюючих органах здійснюється у такому порядку: 2) фізичні особи, які здійснюють незалежну професійну діяльність, знімаються з обліку після припинення такої незалежної діяльності, за наявності документально підтвердженої інформації відповідного державного органу, що реєструє таку діяльність або видає документи про право на заняття такою діяльністю (свідоцтва, дозволи, сертифікати тощо), та поданих до контролюючого органу за основним місцем обліку: заяви за формою N 8-ОПП, дата якої фіксується в журналі за формою N 6-ОПП. Підтвердженням припинення незалежної професійної діяльності є відомості (витяг) відповідного реєстру, до якого вноситься інформація про державну реєстрацію такої діяльності, щодо припинення, або зупинення, або зміни організаційної форми відповідної діяльності з незалежної (індивідуальної) на іншу; 6) після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватись у контролюючих органах як фізична особа - платник податків, яка отримувала доходи від провадження підприємницької діяльності.

Така фізична особа має забезпечити остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності, в установлені строки подати відповідному контролюючому органу декларацію за останній базовий податковий (звітний) період, в якій відображаються виключно доходи від проведення підприємницької діяльності.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним зазначити таке.

Як встановлено судом, вимога ГУ ДФС у Чернігівській області від 14.02.2019 № Ф-2354-51 про сплату ОСОБА_1 боргу (недоїмки) в сумі 18276,72 грн складається з нарахування за 2017 рік 8448 грн і нарахування за перший-четвертий квартал 2018 року 9828,72 грн.

Право ОСОБА_1 на заняття адвокатською діяльністю в період з 18.01.2017 по 02.01.2018 було зупинене, що підтверджується інформацією з Єдиного реєстру адвокатів України.

Виходячи зі змісту частин 5, 6 статті 31 Закону № 5076-VI, правовим наслідком зупинення права на заняття адвокатською діяльністю є неможливість здійснення адвокатської діяльності протягом строку зупинення такого права.

Позивач зазначає, що під час зупинення його права на заняття адвокатською діяльністю з 18.01.2017 по 02.01.2018 він такою діяльністю, відповідно, не займався, доходу від неї не отримував, а тому не мав обов`язку сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування

Однак, як встановлено судом та не спростовано ОСОБА_1 , у період зупинення його права на зайняття адвокатською діяльністю з 18.01.2017 по 02.01.2018 останній не подавав до ГУ ДФС у Чернігівській області заяву про зняття з обліку платника єдиного внеску та розпорядчий документ про припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи, як цього вимагають приписи пункту 1 розділу 5 Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та пункту 11.18 Порядку обліку платників податків і зборів, зазначені вище. Відтак, у період з 18.01.2017 по 02.01.2018 позивач перебував на обліку як фізична особа, що займається незалежною професійною діяльністю, та є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Крім того, вимога від 14.02.2019 № Ф-2354-51 про сплату ОСОБА_1 боргу (недоїмки) в сумі 18276,72 грн також складається з нарахування за перший-четвертий квартал 2018 року 9828,72 грн.

Судом встановлено та підтверджується самим позивачем, що його право на заняття адвокатською діяльністю з 02.01.2018 поновлене та з 01.01.2019 знову зупинене.

Отже, враховуючи приписи пункту 2 частини першої статті 7 Закону № 2464-VI, ОСОБА_1 протягом 2018 року був зобов`язаний сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, навіть якщо останній не отримував дохід (прибуток) від заняття адвокатською діяльністю.

Крім того, судом встановлено, що позивачем до ГУ ДФС у Чернігівській області було подано відповідні документи для зняття з обліку платника єдиного внеску лише 28.01.2019 після повторного зупинення його права на заняття адвокатською діяльність 01.01.2019.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що ГУ ДФС у Чернігівській області при прийнятті вимоги від 14.02.2019 № Ф-2354-51 про сплату ОСОБА_1 боргу (недоїмки) в сумі 18276,72 грн діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, а отже, відсутні правові підстави для скасування цієї вимоги, тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, на підставі зібраних та досліджених доказів, аналізу чинного законодавства, суд дійшов висновку, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень доведено правомірність своїх дій, у той час як позивач не навів достатньо обставин на підтвердження позовних вимог, а відтак у задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Відповідно до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати позивача відшкодуванню не підлягають, оскільки суд відмовляє у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 72-74, 77, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Головне управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області, вул. Реміснича, буд. 11, м. Чернігів, 14000, .

Дата складення повного рішення суду - 21.10.2019.

Суддя Ю. О. Скалозуб