Справа № 360/3351/19
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

15 жовтня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/3351/19

Луганський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Смішливої Т.В.,

при секретарі судового засідання: Чепуровій К.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1

представників позивача - Вітер Н.В. , Вітер Г.Р.

представників відповідача - Буракової О.В., Ставера О.І. та Давидової О.В.

представник третьої особи на стороні позивача Центральне Міжрегіональне Управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області - не прибув,

розглянувши у спрощеному позовному проваджені адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Луганській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Центральне Міжрегіональне Управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

26.07.2019 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов адвоката Вітер Наталії Вікторівни (далі - представник позивача) в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління Державної міграційної служби України в Луганській області (далі - відповідач), третя особа Центральне Міжрегіональне Управління Державної міграційної служби у м. Київі та Київській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України в Луганській області про оформлення 23.04.2014 Перевальським РС УДМС України в Луганський області паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із порушенням вимог чинного законодавства, про визнання паспорту таким, що підлягає вилученню та знищенню, прийняте за висновком службового розслідування від 27.02.2017, затвердженим Державною міграційною службою України;

- зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Луганській області поновити стан чинності паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , оформленого 23.04.2014 Перевальським РС УДМС України в Луганський області на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом виправлення інформації щодо стану дійсності паспорту;

- вирішити питання щодо стягнення на користь громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судових витрат. Вирішити питання щодо стягнення на користь громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

В обґрунтування позову представником позивача зазначено, що Центральним Міжрегіональним Управлінням Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області надано копію висновку ГУ ДМС України у м. Києві «За результатами службової перевірки щодо законності оформлення паспорта громадянина України для виїзду закордон на ім`я ОСОБА_1 » № 83/2017 від 12.04.2017.

В наданому висновку зазначено, що згідно з висновком за результатами службового розслідування, складеного 22.11.2016 УДМС України в Луганській області, затвердженого 27.02.2017 ДМС України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 визнано таким, що оформлений з порушенням вимог чинного законодавства, підлягає вилученню та знищенню.

До теперішнього часу копію висновку за результатами службового розслідування позивачу не надано.

Паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Перевальським РС УДМС України в Луганський області 23.04.2014 на ім`я громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у позивача не вилучено.

З посиланням на норми Конституції України, представник позивача вважає, що відповідач діяв не на підставі, поза межами повноважень та не у спосіб визначений діючим законодавством.

03.09.2019 до Луганського окружного адміністративного суду через відділ діловодства, обліку та звернення громадян (канцелярію) суду надійшов відзив на позов (арк. спр. 91-101 том 1), в якому зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Чаквінджі, Зугдідського району, Республіки Грузія, 23.04.2014 документований паспортом громадянина України Перевальським РС УДМС України в Луганській області серії НОМЕР_1 на підставі паспорта громадянина колишнього СРСР, виданого 20.06.1994 Перевальським РВВС, серії НОМЕР_2 , у зв`язку з обміном. Одночасно з ОСОБА_1 , документований ОСОБА_4 паспортом серії НОМЕР_3 , ОСОБА_5 , документований паспортом серії НОМЕР_4 . Тобто, вказані особи одночасно отримали паспорт громадянина колишнього СРСР та одночасно звернулись у зв`язку з обміном за оформленням паспорта громадянина України до Перевальського РС УДМС України в Луганській області.

Також встановлено, що ОСОБА_4 документований Перевальським РС УДМС України в Луганській області паспортом громадянина України серії НОМЕР_5 від 10.04.2014; ОСОБА_5 документований в той же день, 10.04.2014, Перевальським РС УДМС України в Луганській області паспортом громадянина України серії НОМЕР_6 . ОСОБА_1 документований Перевальським РС УДМС України в Луганській області паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 від 23.04.2014, що підтверджує незаконність їх видачі, так як різниця між бланками складає 8705 штук, а різниця між датами їх видачі - лише 9 робочих днів.

Управлінням видача бланків паспортів громадянина України територіальним підрозділам УДМС у Луганській області у такій великій кількості жодного разу не здійснювалась.

Згідно норм чинного законодавства України для отримання паспорта громадянина України ОСОБА_1 мав звернутися із заявою про встановлення належності до громадянства України, відповідно до статті 3 Закону, до територіального підрозділу УДМС у Луганській області та надати відповідні документи, передбачені Порядком (заяву про встановлення належності до громадянства України, копію паспорта громадянина колишнього СРСР, судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року).

За наявними обліками УДМС у Луганській області заява та матеріали про оформлення належності до громадянства України ОСОБА_1 з територіальних підрозділів УДМС у Луганській області до Управління не надходили, довідка про реєстрацію ОСОБА_1 громадянином України не оформлювалась та не реєструвалась.

Таким чином, громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з питання оформлення встановлення належності до громадянства України до УДМС у Луганській області не звертався, а тому отримав паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 23.04.2014 Перевальським РС УДМС України в Луганській області без підтвердження факту належності до громадянства/набуття громадянства України, що є порушенням вимог Закону та Порядку. З урахуванням зазначеного просить суд відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю.

17.09.2019 до Луганського окружного адміністративного суду через відділ діловодства, обліку та звернення громадян (канцелярію) суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив (арк. спр. 137-145, 171-179 том 1), а 18.09.2019 відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив (арк. спр. 152-157 том 1).

Ухвалою суду від 31 липня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху (арк. спр. 65-66 том 1).

Ухвалою суду від 19 серпня 2019 року про відкриття провадження в адміністративній справі судом ухвалено розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін, залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача (арк. спр. 1-3 том 1).

Розгляд справи здійснювався в режимі відеоконференції, про що судом винесено відповідні ухвали (том 1 арк. спр. 135, 206, 208, том 2 арк. спр. 19).

Представники позивача та позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити позов, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представники відповідача проти позову заперечували та просили у його задоволенні відмовити, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, встановив наступне.

З копії заяви про видачу паспорта судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Чаквинджи, Зугдидський район, Грузія, 20.06.1994 Перевальским РО УВД України в Луганський області був документований паспортом НОМЕР_2 (арк. спр. 37 том 1).

23.04.2014 Перевальським РС УДМС України в Луганській області позивача документовано паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 в зв`язку з обміном паспорту НОМЕР_2 від 20.06.1994 (арк. спр. 38-43 том 1).

23.04.2014 Перевальським РС УДМС України в Луганській області зареєстровано місце проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1 (арк. спр. 42 том 1).

25.04.2014 УДМС України в Луганській області позивача знято з місця реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 (арк. спр. 42 том 1).

26.04.2014 УДМС України в Луганській області зареєстровано місце проживання позивача за адресою: м АДРЕСА_2 (арк. спр. 43 том 1 ).

10.06.2014 позивач отримав картку платника податків № НОМЕР_8 , видану 10.06.2014 Ленінською ОДПІ у м. Луганську ГУ Міндоходів у Луганській області на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (арк. спр. 44 том 1).

30.09.2014 року Шевченківським РВ ГУ ДМС Украіни в місті Києві вклеєно фото позивача в його паспортний документ серії НОМЕР_1 в зв`язку з досягненням 45 річного віку (арк спр. 36 том 2).

18.07.2014 відділом централізованого оформлення документів № 2 ГУ ДМС України в м. Києві позивача документовано паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_9 з терміном дії до 18.07.2024.

02.10.2014 паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_9 видано заявнику (арк. 40-41 том 2).

15.11.2016 до Управління Державної міграційної служби України в Луганській області надійшов лист Державної міграційної служби України з вимогою провести службове розслідування щодо законності документування паспортом громадянина України ОСОБА_1 (арк. спр. 103 том 1).

22.11.2016 Управлінням Державної міграційної служби України в Луганській області складено висновок № 13/2017 за результатами службового розслідування щодо підстав оформлення паспорту громадянина України ОСОБА_1 , згідно з яким вирішили відповідно до пункту 10.4 Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України оформлений з порушенням вимог чинного законодавства України, затвердженого наказом МВС України від 13.04.2012 № 320, вважати паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Перевальським РС УДМС України в Луганській області 23.04.2014 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що оформлений з порушенням вимог чинного законодавства, підлягає вилученню та знищенню (арк. спр. 117-120 том 1).

Вказаний висновок службового розслідування затверджено директором Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України 27.02.2017.

Підставою для прийняття спірного висновку, слугувало судження відповідача про те, що при оформленні та видачі паспорта громадянина України Перевальським РС УДМС України в Луганській області серії НОМЕР_1 у зв`язку з обміном паспорту серії НОМЕР_2 від 20.06.1994, заяви та матеріали про оформлення належності до громадянства України ОСОБА_1 не надходили, довідка про реєстрацію ОСОБА_1 громадянином України не оформлювалась та реєструвалась.

Про складання висновку та прийняте рішення УДМС України в Луганській області від 22.11.2016, позивача повідомлено листом Центрального Міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київської області № 8101.13-12150/81.3-19 від 10.04.2019, в якому також зазначено, що за результатами службового розслідування щодо підстав оформлення і видачі позивачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_9 визнано недійсним та таким, що підлягає вилученню та знищенню. Додатком до вказаного листа є висновок службової перевірки законності оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон на ім`я позивача (арк. спр. 47 том 1).

Згідно висновку № 83/2017 від 12.04.2017 «за результатами службової перевірки щодо законності оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_1 » підставою визнання недійсним та таким, що підлягає вилученню та знищенню паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_9 від 18.07.2014 слугував висновок «за результатами службового розслідування складеного 22.11.2016 УДМС України в Луганській області», яким паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий 23.04.2014 Перевальським РС УДМС України в Луганській області на його ім`я, визнано таким, що підлягає вилученню та знищенню (арк. спр. 48-51 том 1).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про громадянство України» від 18.01.2001 (далі - Закон №2235-III) визначає правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб.

Пунктом 1 частини першої статті 24 Закону України від 18.01.2001 № 2235-III "Про громадянство України" встановлено, що спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади з питань громадянства і підпорядковані йому органи здійснюють такі повноваження: встановлюють належність до громадянства України відповідно до статті 3 цього Закону.

За приписами статті 3 Закону №2235-IIІ, громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

За приписами пункту першого частини першої статті 5 Закону України "Про громадянство" документами, що підтверджують громадянство України, є, зокрема, паспорт громадянина України.

Факт постійного проживання або проживання на території України на зазначені дати підтверджувався відмітками про прописку, внесеними до паспорта громадянина колишнього СРСР та відповідних облікових документів прописки.

Крім цього, до затвердження зразка паспорта громадянина України, відповідно до розпорядження Президента України від 18 квітня 1992 року № 60 "Про прискорення реалізації Закону України "Про громадянство України" та наказу МВС України від 30 квітня 1991 року № 243 до паспортів громадянина колишнього СРСР вказаної вище категорії осіб у період з 1 червня 1992 року до 1 травня 1995 року органами внутрішніх справ України вносилися написи "громадянин України".

Суд зазначає, за наявною в матеріалах справи заявою (формою 1) про видачу паспорта громадянина України, згідно якої здійснено позивачу обмін паспорту колишнього громадянина СРСР зразка 1974 року на паспорт громадянина України, підтверджено місце реєстрації позивача. Сумнівів щодо відповідності та дійсності зазначеної заяви відповідачем не вказано, ознак підробки не встановлено (арк. спр. 50 том 2).

З аналізу копії заяви про видачу паспорта (додаток № 1) судом встановлено, що 23.04.2019 в Перевальському РС УДМС України в Луганській області позивач отримав паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 у зв`язку з обміном паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_2 , виданого 20.06.1994 Перевальским РО УВД України в Луганський області.

При цьому суд зазначає, що подання паспорту колишнього громадянина СРСР зразка 1974 року із наявним написом "громадянин України", є передумовою для отримання паспорту громадянина України.

В матеріалах справи відсутні відомості та відповідачем не доведено факт подання позивачем до органів внутрішніх справі в Луганській області паспорту громадян колишнього СРСР за відсутністю напису "громадянин України".

Частиною 2 статті 74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог частини шостої статті 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідачем не зазначено винних дій з боку посадових осіб, які мали можливість дослідити надані позивачем документи для обміну паспорту громадянина колишнього СРСР.

Так само, у судовому засіданні винних з боку позивача при оформленні паспорту громадянина України, відповідачем не доведена.

Отже, факт порушення вимог Закону України "Про громадянство України" та Порядку № 320 судом не встановлено.

Таким чином, суд вважає, що висновок та рішення відповідача від 22.11.2016 року, яким визнано, що паспорт позивача оформлений з порушеннями вимог Закону України "Про громадянство України" є передчасним та прийнятий без урахування всіх обставин.

З боку відповідача не надано належних та допустимих доказів того, що паспорт громадянина України позивача серії НОМЕР_1 виданий 23.04.2014 Перевальським РС УДМС України в Луганській області виданий, оформлено з порушенням вимог законодавства.

З урахуванням викладеного, пояснення відповідача щодо внесення відомостей до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000179 за частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України та проведення досудового розслідування, є безпідставним, оскільки остаточне рішення у вказаному кримінальному провадженні не прийнято.

Крім того, згідно довідки № 230-27062014/00998 станом на 10.07.2014 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до кримінальної відповідальності не притягувався (арк. спр. 49 том 2).

Щодо твердження відповідача, що позивач отримав паспорт громадянина України без підтвердження факту належності до громадянства/ набуття громадянства України, суд зазначає, що набуття позивачем громадянства України не є спірним питанням в даній адміністративній справі.

Проте, суд вважає за необхідне зазначити, що Центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства в Україні є Державна міграційна служба України.

Відповідно до положень п. 7 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого Указом Президента України «Питання Державної міграційної служби України» № 405/2011 від 06.04.2011, ДМС України здійснює свої повноваження безпосередньо та через головні управління (управління) міграційної служби в областях, управління, відділи (сектори) міграційної служби в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.

Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, який затверджено Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України» (далі - Порядок № 215/2001) визначено перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

Відповідно до Порядку № 215/2001 Головне управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі перевіряє відповідність оформлення документів щодо встановлення або оформлення належності до громадянства України вимогам законодавства України та підтвердження ними наявності фактів, з якими Закон пов`язує належність особи до громадянства України.

Якщо документи оформлені належним чином і підтверджують наявність фактів, з якими Закон пов`язує належність особи до громадянства України, начальник головного управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі або його заступник приймає рішення про встановлення або оформлення належності особи до громадянства України.

Якщо під час перевірки буде встановлено, що подані заявником документи не підтверджують наявність фактів, з якими Закон пов`язує належність особи до громадянства України, начальник головного управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі або його заступник приймає вмотивоване рішення про відмову в задоволенні клопотання про встановлення або оформлення належності особи до громадянства України.

Отже, прийняття відповідного рішення відбувається на підставі поданих заявником документів, які перевіряються посадовими особами на предмет їх відповідності та встановлення обставин, з якими Закон пов`язує набуття особою громадянства України.

Таким чином, з аналізу даних нормативних актів вбачається, що скасування рішення про оформлення набуття громадянства відбувається на підставі подання органів міграційної служби, дипломатичними представництвами чи консульськими установами України та на підставі документів, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

При цьому, скасування рішення про оформлення набуття громадянства потребує наявності достатніх та належних доказів щодо встановлення факту.

Таким чином, отримавши паспорт громадянина України, ОСОБА_1 вважав, що він добросовісно набув громадянство України.

Перевірку щодо правомірності видачі позивачу паспорта громадянина України відповідачем проведено через 2 роки після отримання ним зазначеного документу.

Суд зазначає, що неприпустимо перекладати на особу (позивача у справі) тягар негативних наслідків неправомірних дій посадових осіб органів внутрішніх справ, які на думку відповідача безпідставно видали паспорт позивачу.

Водночас, відповідачем не надано доказів та судом не встановлено фактів, які б свідчили про подання позивачем під час оформлення паспорту громадянина України свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, чи приховування позивачем будь-якого суттєвого факту, за наявності якого він не мав права на отримання паспорту.

Відповідачем суду не надано жодних доказів факту не належності до громадянства України або скасування громадянства України позивача.

Відповідно до частини другої статті 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до абзаце 1 частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною першою статті 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Згідно з частини першої статті 69 та частини першої статті 70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Відповідно до статті 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії та прийняті рішення.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 20.01.2012 "Рисовський проти України" зазначив, що ризик будь - якої помилки державного органу, у тому числі тої, причиною якої є їх власна недбалість, повинен покладатись на саму державу та її органи.

Розглядаючи цю справу, Європейський суд зазначив, що принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.

З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу.

Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Це є "гарантією стабільності суспільних відносин", яка породжує у громадян впевненість у тому, що їх існуюче правове становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, тому саме на державний орган покладається обов`язок виправити свої помилки.

Відповідачем не надано беззаперечних доказів неправомірності дій позивача чи надання ним недостовірних відомостей під час отримання паспорта громадянина України, а припущення відповідача не можуть бути покладені судом в обгрунтування правомірності оскаржуваного рішення про визнання оформлення паспорту громадянина України з порушенням законодавства, визнання паспорту недійсним, та таким що підлягає вилученню і знищенню.

Таким чином, вимога визнати протиправним та скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України в Луганській області, викладене у формі висновку за результатами службового розслідування № 13/2017 підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Луганській області поновити стан чинності паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , оформленого 23.04.2014 Перевальським РС УДМС України в Луганський області на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом виправлення інформації щодо стану дійсності паспорту, суд зазначає.

Закон України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" (далі Закону № 5492-VI) визначає правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи.

Частиною 1 статті першої Закону № 5492-VI встановлено, що суспільні відносини, пов`язані із збиранням, накопиченням, захистом, зберіганням, обліком, використанням і поширенням інформації Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Реєстр), оформленням, видачею, обміном, пересиланням, вилученням, поверненням державі, визнанням недійсними та знищенням передбачених цим Законом документів, регулюються Конституцією України, міжнародними договорами України, цим та іншими законами України, а також прийнятими на їх виконання нормативно-правовими актами у сферах, де використовуються відповідні документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи.

Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування (абз. 2 статті четвертої Закону № 5492-VI).

Порядок ведення Реєстру та взаємодії між уповноваженими суб`єктами встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина третя статті 4 Закону № 5492-VI).

Постановою Кабінету Міністрів України № 784 від 18.10.2017 затверджено Порядок ведення Єдиного державного демографічного реєстру та надання з нього інформації, взаємодії між уповноваженими суб`єктами, а також здійснення ідентифікації та верифікації (далі - Порядок № 784).

Порядок № 784 визначає механізм формування та ведення Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Реєстр), надання інформації з Реєстру, видачі довідки про внесення інформації до Реєстру та про видані документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус (далі - документи), взаємодії між уповноваженими суб`єктами, а також процедуру здійснення ідентифікації та верифікації осіб.

Пунктом 3 Порядку № 784 встановлено, що метою ведення Реєстру є ідентифікація особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення документів, а також у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, ведення обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування особи.

Інформація про набуття громадянства України, припинення громадянства України, реєстрацію місця проживання, реєстрацію актів цивільного стану, недійсні документи вноситься до відомчої інформаційної системи розпорядника Реєстру (абз. 1 п. 8 Порядку № 784).

Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України № 931-р від 07.12.2016 «Про визначення адміністратора Єдиного державного демографічного реєстру» у відповідності до частини третьої статті 6 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" визначено державне підприємство "Документ", що належить до сфери управління Державної міграційної служби, адміністратором Єдиного державного демографічного реєстру.

За приписами статті 6 Закону № 5492-VI функціонування Реєстру забезпечується розпорядником Реєстру.

З аналізу зазначених норм, судом встановлено, що внесення відомостей щодо чинності паспорту громадянина України не віднесено до повноважень Управління Державної міграційної служби України в Луганській області, до якого заявлено зазначену вимогу.

З урахуванням викладено, суд приходить до висновку, що поновлення чинності паспорту громадянина України не входить до повноважень відповідача.

Щодо позовних вимог про стягнення на користь громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд зазначає.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частини першої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частини 2 статті 134 КАС України).

За приписами пункту 1 частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).

Позивачем суду не надано документального підтвердження з приводу витрат сплати правничої допомоги.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

У відповідності до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Станом на 01 січня 2019 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 1921,00 грн. Тобто, за одну вимогу немайнового характеру фізична особа мала сплатити судовий збір у розмірі 768,40 грн.

При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1536,80 грн за дві вимоги немайнового характеру, що підтверджено квитанцією від 23.07.2019 № 0.0..1 (арк. спр. 4).

Відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України суд присуджує позивачу понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 768,40 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, а саме за частину задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України в Луганській області, викладене у формі висновку за результатами службового розслідування № 13/2017, затвердженого 27.02.2017 Департаментом з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України, про визнання паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 23.04.2014 Перевальським РС УДМС України в Луганський області на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що оформлений з порушенням вимог чинного законодавства України, підлягає вилученню та знищенню.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України в Луганській області витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Згідно з частиною третьою статті 243 КАС України рішення складено у повному обсязі 21 жовтня 2019 року.

Суддя Т.В. Смішлива