Справа № 640/1515/19
Суддя: Васильченко І.П.
Дата ухвалення: 2019-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 жовтня 2019 року № 640/1515/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Васильченко І.П. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовомОСОБА_1
До Третя особаГоловного управління Держгеокадастру у м. Києві Головне територіальне управління юстиції у м. Києві
провизнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі-позивач/ ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві (далі-відповідач), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійний вимог на предмет спору - Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі-третя особа) про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 14.09.2018 р. № А664/0-768/6-18 щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки на ім`я ОСОБА_2 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровим номером :66:550:0019 на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва по справі № 2-1538/2010 від 01.06.2010 р. та Ухвали Апеляційного суду м. Києва (справа № 22-17415/10) від 23.12.2010 р. та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки на ім`я ОСОБА_2 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровим номером :66:550:0019 на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва по справі № 2-1538/2010 від 01.06.2010 р. та Ухвали Апеляційного суду м. Києва (справа № 22-17415/10) від 23.12.2010 р.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.02.2019 р. прийнято вказану вище позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та встановлено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Позовні вимоги мотивовані протиправною бездіяльністю відповідача щодо не скасування державної реєстрації земельної ділянки на ім`я ОСОБА_2 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровим номером :66:550:0019, оскільки рішенням Дніпровського районного суду м. Києва по справі № 2-1538/2010 від 01.06.2010 р. заповіт стосовно спірної земельної ділянки на ім`я ОСОБА_2 та свідоцтво про право на спадщину визнано недійними, а тому за останньою протиправно зареєстровано спірну земельну ділянку.

Відповідач в письмовому відзиві на позов вказав на необґрунтованість позовних вимог та відсутності правових підстав для задоволення позову.

Третя особа в письмових пояснення з приводу заявлених позовних вимог вказала на процедуру проведення скасування державної реєстрації.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва по справі № 2-1538/2010 від 01.06.2010 р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23.12.2010 р., позов ОСОБА_1 , Арутюняна Олександра Рафаельовича до ОСОБА_2 , треті особи: Головне управління юстиції в м. Києві, Голова Колодяжненської сільської ради Романівського району Житомирської області Самофалов Воложимир Анатолійович про визнання протиправним заповіту та свідоцтва про право на спадщину, визнання права на спадщину - задоволено частково.

Заповіт ОСОБА_4 на земельну ділянку АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2 посвідчений Головою Колодяжненської сільської ради Романівського району Житомирської області Самохваловим В.А. 17 грудня 2008 року реєстровий номер 135 - визнано недійсним.

Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 04 вересня 2009 року державним нотаріусом Дев`ятої київської державної нотаріальної контори на ім`я ОСОБА_2 на спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 0,0612 га, що знаходиться на території АДРЕСА_1 - визнано недійсним.

Провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи - Головне управління юстиції в м. Києві, Голова Колодяжненської сільської ради Романівського району Житомирської області ОСОБА_5 про визнання права на спадщину - закрито.

16.08.2018 р. позивач звернувся до відповідача із заявою, якою просив скасувати державну реєстрацію земельної ділянки за ОСОБА_2 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровим номером :66:550:0019 на підставі вищевказаного рішення суду.

Листом від 14.09.2018 р. № А-664/0-768-18 відповідач відмовив ОСОБА_1 в задоволенні заяви з огляду на відсутність правових підстав для скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки.

Не погоджуючись із винесеним рішенням, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 року № 15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Пунктом 1 Положення про Головне управління Держгеокадастру у м. Києві, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016 р. № 308, визначено, що Головне управління Держгеокадастру у м. Києві є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.

Питання державної реєстрації земельної ділянки врегульоване Законом України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 № 3613-VI та Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051 (далі - Порядок № 1051).

Згідно статті 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

У відповідності до статті 5 Закону України «Про Державний земельний кадастр» ведення Державного земельного кадастру здійснюється шляхом: створення відповідної державної геодезичної та картографічної основи, яка визначається та надається відповідно до цього Закону; внесення відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру; внесення змін до відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру; оброблення та систематизації відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру.

Порядок ведення Державного земельного кадастру визначається Кабінетом Міністрів України відповідно до вимог цього Закону.

Внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями здійснюється виключно на підставі та відповідно до цього Закону. Забороняється вимагати для внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених цим Законом.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» встановлено, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; присвоює кадастрові номери земельним ділянкам; надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні; здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі; передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки (частина 4 статті 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр»).

Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян чи їх об`єднань у діяльність Державного кадастрового реєстратора, пов`язану із здійсненням державної реєстрації земельних ділянок, забороняється (частина 7 статті 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр»).

Приписами частини 5 статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації.

Згідно частини 6 статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

При здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер (частина 9 статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр»).

У силу частини 10 статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника.

На виконання положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051 затверджено Порядок ведення Державного земельного кадастру, який визначає процедуру та вимоги щодо ведення Державного земельного кадастру.

Згідно з пунктом 114 вищевказаного Порядку Державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: 1) поділу чи об`єднання земельних ділянок - на підставі заяви про державну реєстрацію земельних ділянок, які утворилися в результаті такого поділу чи об`єднання; 2) коли протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстроване з вини заявника, - на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до зазначеного Реєстру.

З викладеного вбачається встановлений законодавстом вичерпний перелік підстав, з яких відбувається скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Відтак, суд звертає увагу, що законодавством, яким регулюються земельні правовідносини встановлено порядок скасування реєстрації земельних ділянок, при цьому, механізм виконання такої процедури не розроблений, оскільки у програмному забезпеченні «Національна кадастрова система», в яке вносяться відомості до Державного земельного кадастру, відсутній необхідний функціонал, у звязку із чим, функціональна можливість програми, якою користується Державний кадастровий реєстратор, не дозволяє скасовувати державну реєстрацію земельних ділянок за іншими підставами, ніж зазначені в законодавстві, зокрема за рішенням суду.

Враховуючи викладене, відповідачем правомірно відмовлено позивачу у скасуванні державної реєстрації спірної земельної ділянки, згідно листа від 14.09.2018 р. № А-664/0-768-18, що свідчить про відсутність правових підстав для визнання його протиправним та скасування.

При цьому, щодо порядку скасування прав власності на земельні ділянки в Державному земельному кадастрі, суд зазначає наступне.

Відповідно до рішення Київської міської ради від 25.12.2012 року № 715/8999 у зв`язку із припиненням повноважень виконавчого органу Київської міської ради з ведення Державного земельного кадастру в місті Києві та з метою забезпечення його ведення центральним органом з питань земельних ресурсів і його територіальним органом в місті Києві до Державного агентства земельних ресурсів України було передано інформацію про земельні ділянки в межах міста Києва, зареєстровані Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради (КМДА) до 01 січня 2013 року в електронному вигляді у форматі обмінного файлу уніфікованої системи.

Згідно статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень» державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав.

Згідно статті 6 вищевказаного Закону організаційну систему державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України та його територіальні органи; суб`єкти державної реєстрації прав (виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації та акредитовані суб`єкти); державні реєстратори прав на нерухоме майно.

Тобто, офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно (в тому числі, і на земельні ділянки), обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно здійснюють органи та суб`єкти, які відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» включені до організаційної системи державної реєстрації прав.

При цьому, внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями здійснюється виключно на підставі та відповідно до цього Закону.

Пунктами 113, 119 та 130 Порядку № 1051 встановлено, що відомості (зміни до них) про нового власника, користувача земельної ділянки відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вносяться до Поземельної книги Державним кадастровим реєстратором в електронній (цифровій) та паперовій формі в день отримання інформації про зареєстровані речові права на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України та Міністерства аграрної політики та продовольства України від 03.12.2012 р. № 1779/5/748 «Про деякі питання забезпечення інформаційної взаємодії органу, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, та органу державної реєстрації прав», орган державної реєстрації прав передає інформацію про зареєстровані речові права на нерухоме майно у форматі інформаційного файлу органу, що здійснює ведення Державного земельного кадастру.

Інформаційна взаємодія здійснюється телекомунікаційними каналами зв`язку загального користування із застосуванням криптографічного захисту інформації та з використанням електронного цифрового підпису.

Тобто, вчинення вказаних дій здійснюється в автоматичному режимі за допомогою програмного забезпечення.

При цьому, враховуючи зазначене, суд звертає увагу, що Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» чітко визначено перелік суб`єктів державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (в тому числі і на земельну ділянку), які з 01.01.2013 р. вносять до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про скасування державної реєстрації права на земельну ділянку та те, що скасування речових прав на нерухоме майно здійснюється виключно за заявами у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно до яких територіальні органи Держгеокадастру, в тому числі і Головне управління Держгеокадастру у м. Києві не відносяться.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про необґрунтованість доводів позивача та відсутності правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 цієї статті).

Відповідно до частини 2 статті 2 названого Кодексу у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на вищевикладене, виходячи із меж заявлених позовних вимог, суд доходить висновку про необґрунтованість доводів позивача, а тому в задоволенні позовних вимог відмовляє.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати у зв`язку із відмовою у задоволенні позову відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 242- 243, 245-246, 250, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) відмовити.

Рішення суду відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.П. Васильченко