Справа № 580/1960/19
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/1960/19 Суддя (судді) першої інстанції: С.О. Кульчицький
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Лічевецького І.О., Ісаєнко Ю.А.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області

на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 року

у справі № 580/1960/19 (розглянуту в порядку спрощеного провадження)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «СТЕБНЕ»

до відповідача Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2019 року сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Стебне" звернулось до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії відповідача, що полягають у відмові позивачу в наданні (підтвердженні) статусу платника єдиного податку 4 групи на 2019 рік;

- зобов`язати відповідача відновити право позивача на отримання (підтвердження) статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2019 рік шляхом відновлення в реєстрі платників єдиного податку інформації про статус товариства з обмеженою відповідальністю "Стебне", як платника 4 групи єдиного податку на 2019 рік.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що на виконання вимог підпункту 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 Податкового кодексу України позивачем своєчасно направлено контролюючому органу засобами електронного зв`язку відповідну податкову звітність для підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2019 рік. Однак, листом від 18.06.2019 № 1363/23-00-53-12-010 Звенигородське управління ГУ ДФС у Черкаській області повідомило про непідтвердження статусу сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Стебне" як платника єдиного податку 4 групи у зв`язку з порушенням встановленого підпунктом 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 Податкового кодексу України строку для подачі документів щодо підтвердження вказаного статусу. Листом від 18.06.2019 № 1364/23-00-53-12-010 повідомлено позивача, що Звенигородське управління ГУ ДФС у Черкаській області відкликає довідку № 628/23-00-53-12-010 від 07.03.2019 про підтвердження статусу позивача як платника четвертої категорії.

З такими діями контролюючого органу позивач не погоджується, оскільки податковим законодавством не передбачено підстав анулювання статусу платника єдиного податку 4 групи у разі пропуску строку подання документів, передбачених підпунктом 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 Податкового кодексу України.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 року позов сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Стебне" задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Головного управління ДФС у Черкаській області щодо відмови у підтвердженні (наданні) сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю "Стебне" статусу платника єдиного податку четвертої групи з 01.01.2019 року та зобов`язано Головне управління ДФС у Черкаській області відновити сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Стебне" у Реєстрі платників єдиного податку Державної фіскальної служби України, як платника єдиного податку четвертої групи з 01.01.2019року.

Не погоджуючись з зазначеним вище судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом при винесенні рішення норм процесуального та матеріального права.

Позивачем відзивів (заперечення) на апеляційну скаргу подано.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, проте у судове засідання не з`явилися та про причини неявки суду не повідомили. За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Частиною 4 статті 229 КАС України встановлено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «СТЕБНЕ» , зареєстровано в Звенигордській Дердавній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області та відповідно до ст.ст. 291, 298 Податкового кодексу України у 2019 ці відноситься до категорії платників єдиного податку 4 групи - сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75%.

Для підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи позивачем засобами електронного зв`язку направлено до контролюючого органу звітну податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи за 2019 рік від 11.02.2019, звітну податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи за 2019 рік від 12.02.2019, розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2018 рік від 12.02.2019, загальну звітну декларацію платника єдиного податку четвертої групи за 2019 рік від 20.02.2019.

Відповідно до квитанції № 2 звітна податкова декларація платника єдиного податку четвертої групи за 2019 рік від 20.02.2019 реєстраційний № доставлено до ГУ ДФС у Черкаській області (Звенигородський район) (а.с. 32).

Прийнято пакет 20.02.2019 09:13:47. Відправник: Державна фіскальна служба України.

У подальшому позивачем направлено до контролюючого органу загальну звітну податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи за 2019 рік від 07.03.2019 та уточнюючу загальну податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи за 2019 рік від 07.03.2019.

Відповідно до наявної в матеріалах справи квитанції № 2 від 07.03.2019 податкова декларація платника єдиного податку четвертої групи реєстраційний № документ доставлено до ГУ ДФС у Черкаській області (Звенигородський район) 07.03.2019 09:08:10. Прийнято пакет.

07 березня 2019 року в.о. начальника Звенигородського управління ГУ ДФС у Черкаській області видано позивачу довідку від 07.03.2019 № 628/23-00-53-12-010 про те, що СТОВ "Стебне" відповідно до ст.ст. 291, 298 Податкового кодексу України у 2019 році відноситься до категорії платників єдиного податку 4 групи - сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітній) рік дорівнює або перевищує 75%.

Листом начальника Звенигородського управління ГУ ДФС у Черкаській області від 18.06.2019 № 1363/23-00-53-12-010 повідомлено позивача, що оскільки загальну податкову декларацію з податку на поточний рік № від 07.03.2019 товариством подано після 20.02.2019, позивачу відмовлено у підтвердженні статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2019 рік. Враховуючи наведене зазначено, що відповідно до п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України товариству необхідно подати уточнюючу податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи на 2019 рік на зменшення задекларованої суми податкового зобов`язання.

Листом начальника Звенигородського управління ГУ ДФС у Черкаській області від 18.06.2019 № 1364/23-00-53-12-010 повідомлено, що у зв`язку із недотриманням товариством пп.298.8.1 п. 298.1 ст. 298 Податкового кодексу України Звенигородське управління ГУ ДФС у Черкаській області відкликає довідку від 07.03.2019 № 628/23-00-53-12-010.

Вважаючи таку дії відповідача, щодо відмови у наданні (підтвердженні) статусу платника єдиного податку 4 групи на 2019 рік протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що Головним управлінням ДФС в Черкаській області безпідставно позбавлено позивача статусу платника єдиного податку четвертої групи, оскільки податковим органом зроблено хибні висновки щодо несвоєчасного подання звітності позивачем.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Закону України від 28 грудня 2014 року №71 "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи"(набрав чинності з 01 січня 2015 року) фіксований сільськогосподарський податок трансформовано в єдиний податок (виділено в окрему 4 групу).

Пунктом 291.4 статті 291 Податкового кодексу України визначено, що суб`єкти господарювання, сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків, належать до 4 групи платників єдиного податку.

Підпунктом 298.8.4 пункту 298.8 статті 298 Податкового кодексу України врегульовано, що у разі коли у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва становить менш як 75 відсотків, сільськогосподарський товаровиробник - юридична особа сплачує податки у наступному податковому (звітному) році на загальних підставах.

Відтак, до платників 4 групи єдиного податку можуть належати сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.

Відповідно до підпункту 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 Податкового кодексу України сільськогосподарські товаровиробники для переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подають до 20 лютого поточного року:

загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), - контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку);

звітну податкову декларацію з податку на поточний рік окремо щодо кожної земельної ділянки - контролюючому органу за місцем розташування такої земельної ділянки (юридичні особи);

розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва (юридичні особи) - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику;

відомості (довідку) про наявність земельних ділянок - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок. У відомостях (довідці) про наявність земельних ділянок зазначаються дані про кожний документ, що встановлює право власності та/або користування земельними ділянками, у тому числі про кожний договір оренди земельної частки (паю).

Водночас підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 Податкового кодексу України передбачено, що платники єдиного податку 4 групи самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням платника податку та місцем розташування земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу;

Загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису визначає Інструкція з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв`язку, затверджена наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 № 233, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16.04.2008 за № 320/15011 (далі - Інструкція).

Ця Інструкція поширюється на Державну податкову адміністрацію України та її територіальні органи, платників податків, які за власним бажанням подають податкові документи в електронному вигляді.

Відповідно до пункту 7.3, 7.4 Інструкції після одержання від платника податків податкового документа в електронному вигляді органи ДПС проводять його розшифрування, перевірку ЕЦП, перевірку відповідності електронного документа затвердженому формату (стандарту). Перша квитанція є підтвердженням платнику податків передачі його податкових документів в електронному вигляді до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв`язку. Ця квитанція надсилається органами ДПС на електронну адресу платника податків, з якої було надіслано податкову звітність. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС. Якщо на електронну адресу платника податків не надійшла перша квитанція, то податковий документ вважається неодержаним.

Згідно з пунктами 7.5, 7.6 Інструкції, підтвердженням платнику податків прийняття його податкових документів до бази даних ДПС є друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, в якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі затвердженому формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП, інформація про платника податків, дата та час приймання, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова звітність, та дані про відправника квитанції. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв`язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

Якщо надіслані податкові документи сформовано з помилкою, то платнику податків надсилається друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття податкових документів в електронному вигляді із зазначенням причин. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв`язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

За змістом, внесених з 01 січня 2015 року у Податковий кодекс України змін, окрему четверту групу єдиного податку створено замість фіксованого сільськогосподарського податку, і основною умовою для набуття сільськогосподарським підприємством статусу платника єдиного податку є наявність частки сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) період, що дорівнює або перевищує 75 %, а не необхідність встигнути до 20 лютого подати пакет документів.

Відповідно до пункту 299.1, пункту 299.2 статті 299 Податкового кодексу України реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.

Наслідки неподання або несвоєчасного подання податкової звітності або невиконання вимог щодо внесення змін до податкової звітності визначені ст.120 Податкового кодексу України та тягнуть за собою накладення штрафу у визначених Законом розмірах.

Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку визначений статтею 299 Податкового кодексу України, відповідно до пункту 299.1 якої реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Пунктом 299.6 статті 299 Податкового кодексу України встановлено, що підставами для прийняття контролюючим органом рішення про відмову у реєстрації суб`єкта господарювання як платника єдиного податку є виключно:

1) невідповідність такого суб`єкта вимогам, встановленим статтею 291 цього Кодексу;

2) наявність у суб`єкта господарювання, який утворюється у результаті реорганізації (крім перетворення) будь-якого платника податку, непогашених податкових зобов`язань чи податкового боргу, що виникли до такої реорганізації;

3) недотримання таким суб`єктом вимог, встановлених підпунктом 298.1.4. пункту 298.1 статті 298 цього Кодексу.

Повноваження податкового органу не визнавати податкову звітність податковою декларацією передбачені пунктом 48.7 статті 48 Податкового кодексу України, а саме: податкова звітність не визнається податковою декларацією у разі порушення будь-якої норми статті 48 Податкового кодексу України. Зокрема, це відсутність обов`язкових реквізитів: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; місцезнаходження (місце проживання) платника податків тощо.

Поряд із цим, як вбачається із наданих доказів та вірно встановлено судом першої інстанції, податковим органом не було встановлено невідповідності поданих податкових декларацій вимогам статті 48 Податкового кодексу України.

Із наданих доказів слідує, що позивачем направлено до податкового органу загальну звітну податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи за 2019 рік за реєстраційним № 20.02.2019 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією №2 (а.с. 47).

Дійсно, вказану квитанцію зареєстровано лише 07.03.2019 року, однак апелянтом не вказано підстав, з яких реєстрацію податкової звітності позивача здійснено не в день подання такої.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що норми Податкового кодексу України не ставиться у залежність дату реєстрації податкової декларації, як умову для визначення своєчасності подання податкової звітності для підтвердження статусу платника єдиного внеску.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем вчинено усі передбачені чинним законодавством дії, з метою відправлення контролюючому органу пакету документів, передбаченого підпунктом 298.1.1 пункту 298.1 статті 298 Податкового кодексу України в межах строку, встановленою цією нормою.

Крім того, колегія суддів вважає за необідне зауважити, що Податковим кодексом України визначено підстави анулювання реєстрації платника єдиного податку (пункту 299.10 статті 299 Податкового кодексу), а також підстави, з яких платник не може бути платником єдиного податку 4 групи (пункту 291.5 статті 291 Податкового кодексу), поряд із цим, не містить норму, відповідно до якої платник, який до 20 лютого не подав звітність, зазначену у підпункту 298.8.1 пункту 298.8статті 298 Податкового кодексу України, не може бути, або втрачає статус платника єдиного податку 4 групи.

Аналогічні правові висновки містяться у постановах Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі №814/1394/15, від 06.02.2018 у справі № 816/543/17, та в постанові від 29.03.2018 у справі №804/2321/17.

З огляду на викладені обставини колегія суддів погоджується висновками суду першої інстанції що відповідач направляючи листа платнику податку про його виключення з реєстру платників єдиного податку з підстав та у порядку, не передбачених Податковим кодексом України, діяв протиправно та всупереч вимогам діючого законодавства, а відтак позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 242, 243, 246, 250, 308, 310, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підставі, зазначених у п.2 ч.5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: Ю.А. Ісаєнко

І.О. Лічевецький