Справа № 826/1213/18
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2019-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 жовтня 2019 року № 826/1213/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого Бояринцевої М.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Глуско Рітейл" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № ,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Глуско Рітейл» (далі - позивач та/або ТОВ «Глуско Рітейл») з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - відповідач та/або контролюючий орган) та просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 20.10.2017 року № на загальну суму 169280,25 грн., прийняте Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби.

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначає, що податкове повідомлення-рішення від 20.10.2017 року № прийняте відповідачем на підставі хибних висновків акту фактичної перевірки від 05.10.2017 року №0419/21/22/РРО/24812228, внаслідок неправильного застосування норм діючого законодавства та припущень, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву та письмові заперечення, у яких просив відмовити в задоволення адміністративного позову.

В свою чергу, представником позивача подано відповідь на відзив, у якому останній наводить доводи на спростування тверджень контролюючого органу в частині правомірності податкового повідомлення-рішення від 20.10.2017 року №.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

05 жовтня 2017 року працівниками ГУ ДФС у Херсонській області була проведена фактична перевірка господарської одиниці - автозаправної станції (АЗС), що розташована за адресою: м. Херсон, вул. Качельна, 2, яка експлуатується ТОВ «ГЛУСКО РІТЕЙЛ» щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, виробництва та обігу підакцизних товарів дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками.

За результатами перевірки працівники ГУ ДФС у Херсонській області 05.10.2017 року складено акт фактичної перевірки №0419/21/22/РРО/24812228, згідно з яким, при проведенні перевірки встановлено наступне порушення з боку Товариства з обмеженою відповідальністю «Глуско Рітейл», а саме: неоприбуткування суми готівкових коштів за 27.06.2017 року у розмірі 33856,05 грн., а саме - роздрукування Z-звіту за 27.06.2017 та вклеювання його в книгу ОРО №р/2 28.06.2017 о 09.36 год. (далі - акт перевірки).

Враховуючи наведене ГУ ДФС у Херсонській області дійшли висновку про порушення Товариством з обмеженою відповідальністю «Глуско Рітейл» пункту 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року №637.

Надалі, на підставі висновку акту перевірку, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 20.10.2017 року №, яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 169280,25 грн. (далі - оскаржуване та/або спірне рішення).

За наслідком адміністративного оскарження рішенням Державної фіскальної служби України від 28.12.2017 №31941/6/99-99-11-03-01-25, оскаржуване рішення залишено без змін, а скаргу ТОВ «Глуско Рітейл» залишено без задоволення.

Вирішуючи спір по суті суд керується положеннями чинного законодавства, яке діяло на час виникнення спірних правовідносин та звертає увагу на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює податковий кодекс України (далі - ПК України).

Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (пп.75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України).

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначено Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06 липня 1995 року №265/95-ВР (далі - Закон №265), дія якого поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Відповідно до статті 2 Закону №265 фіскальний звітний чек - документ встановленої форми, надрукований реєстратором розрахункових операцій, що містить дані денного звіту, під час друкування якого інформація про обсяг виконаних розрахункових операцій заноситься до фіскальної пам`яті; денний звіт - документ встановленої форми, надрукований реєстратором розрахункових операцій, що містить інформацію про денні підсумки розрахункових операцій, проведених з його застосуванням.

Також за змістом статті 2 Закону №265 книга обліку розрахункових операцій - прошнурована і належним чином зареєстрована в органах доходів і зборів книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг).

Між тим, постановою Правління Національного Банку України від 15.12.2004 року №637, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 року за №40/10320 затверджено Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, яке визначає порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями), а також окремі питання організації банками роботи з готівкою (далі - Положення №637).

Відповідно до приписів пункту 2.6 глави 2 Положення №637 встановлено, що уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Підприємствам, яким Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" надано право проводити розрахунки готівкою із споживачами без використання РРО та РК і специфіка функціонування яких унеможливлює оформлення ними кожної операції касовим ордером (продаж проїзних і перевізних документів; білетів державних лотерей; квитків на відвідування культурно-спортивних і видовищних закладів тощо), дозволяється оприбутковувати готівку наприкінці робочого дня за сукупністю операцій у цілому за робочий день з оформленням касовими документами і відображенням у відповідній книзі обліку.

Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Пунктами 3.1, 3.2 глави 3 Положення №637 передбачено, що касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосування мелектронних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівкових коштів.

Касові операції, що проводяться відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", оформляються згідно з вимогами цього Закону.

В свою чергу, наказом Міністерства фінансів України від 14.06.2016 року №547, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.07.2016 року за №920/29050 затверджено Порядок реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, який поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі та використовують розрахункові книжки та книги обліку розрахункових операцій (далі - Порядок №547).

Згідно пункту 3 зазначеного порядку реєстратор розрахункових операцій (далі - РРО) - пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з купівлі-продажу іноземної валюти та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг), операцій з приймання готівки для подальшого переказу. До РРО відносяться: електронний контрольно-касовий апарат, електронний контрольно-касовий реєстратор, вбудований електронний контрольно-касовий реєстратор, комп`ютерно-касова система, електронний таксометр, автомат з продажу товарів (послуг) тощо.

Відповідно до пункту 1 розділу II Порядку №547 суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов`язані зареєструвати книги обліку розрахункових операцій (далі - книги ОРО).

Пунктом 6 глави 4 розділу II Порядку №547 встановлено, що використання книги ОРО, зареєстрованої на РРО, передбачає: наявність книги ОРО на місці проведення розрахунків, де встановлено РРО; підклеювання фіскальних звітних чеків до відповідних сторінок книги ОРО; щоденне виконання записів (у разі здійснення розрахункових операцій) про рух готівки та суми розрахунків, при цьому дані за сумами, отриманими від покупців (клієнтів), та дані за сумами, виданими покупцям (клієнтам), записуються окремо; у разі виходу з ладу РРО чи відключення електроенергії - здійснення записів за обліком розрахункових квитанцій; ведення обліку ремонтів, робіт з технічного обслуговування, а також перевірок конструкції та програмного забезпечення РРО у відповідному розділі книги ОРО.

Згідно пункту 8 глави 4 розділу II Порядку №547 у разі роздрукування на РРО протягом робочого дня декількох фіскальних звітних чеків усі вони вклеюються у відповідну книгу ОРО, записи в розділі 2 книги ОРО робляться за кожним фіскальним звітним чеком окремо. Якщо фіскальний звітний чек містить дані про операції службового внесення та службової видачі коштів, графи 3, 4 розділу 2 книги ОРО можна не заповнювати.

За бажанням суб`єкта господарювання у графах 5-10 розділу 2 книги ОРО, зареєстрованої на РРО, можна створювати додаткові графи для зазначення сум розрахунків, суми податку на додану вартість, суми акцизного податку або іншого податку (збору) та виданих при поверненні товару коштів, які отримані (видані) з використанням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо. Крім того, у цьому розділі книги ОРО на РРО або в книзі ОРО на господарську одиницю можна виконувати додаткові записи, що підсумовують дані за розрахунками за день чи за місяць.

Поряд з цим, пунктом 9 глави 4 розділу II Порядку №547 встановлено, що у розділі 3 книги ОРО, зареєстрованої на РРО, обліковуються розрахункові квитанції, використані під час відключення електроенергії або в період ремонту РРО. Графи 1-5 заповнюються до початку використання розрахункової книжки, графи 6-8 - до початку реєстрації розрахункових операцій за допомогою РРО після відновлення постачання електроенергії чи встановлення РРО після ремонту.

Відповідно до пункту 10 глави 4 розділу II Порядку №547 якщо початок та закінчення одного циклу використання розрахункової книжки при відключенні електроенергії чи на період ремонту РРО припадають на різні робочі дні, за кожний робочий день у розділі 3 книги ОРО на РРО здійснюються окремі записи, при цьому графи 1, 2 заповнюються тільки в перший, а графа 8 - тільки в останній день одного циклу використання розрахункової книжки.

Крім того, на підставі даних розрахункових квитанцій щодня здійснюються записи в розділі 2; до запису за перший день слід включити дані про відповідні суми (графи 3 - 10) за контрольною стрічкою з початку робочого дня до моменту виходу з ладу РРО або відключення електроенергії. У записі за даними фіскального звітного чека, роздрукованого після відновлення роботи на РРО, необхідно зазначити, за які попередні дати підсумовані дані в цьому фіскальному чеку.

Разом з цим, у розділі 4 книги ОРО, зареєстрованої на РРО обліковується ремонти, роботи з технічного обслуговування, а також перевірки конструкції та програмного забезпечення РРО. Графи 1-5 заповнює особа, яка здійснює ремонт, технічне обслуговування або перевірку, графи 6 та 7 працівник суб`єкта господарювання після відновлення працездатності РРО. У разі виходу РРО з ладу графи 1, 2 заповнює працівник суб`єкта господарювання безпосередньо після виходу РРО з ладу. За потреби до розділу 4 книги ОРО може вноситися додаткова інформація.

Аналізуючи вказані нормативно-правові акти суд приходить до висновку, що Положення №637 встановлює, зокрема обов`язок суб`єкта господарювання щодо своєчасного оприбуткування усієї готівки, що надходить до кас (у день одержання коштів), у той час коли, Порядок №547 регламентує порядок реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, тобто фактично встановлює алгоритм дій суб`єкта господарювання при здійсненні дій щодо оприбуткування відповідної готівки.

Більше того, Порядок №547 врегульовує оприбуткування готівки у випадку відключення електроенергії чи на період ремонту РРО.

Судом в ході розгляду справи встановлено, що контролюючим органом в ході здійснення фактичної перевірки встановлено неоприбуткування суми готівкових коштів за 27.06.2017 року у розмірі 33856,05 грн., а саме - роздрукування Z-звіту за 27.06.2017 та вклеювання його в книгу ОРО №р/2 28.06.2017 о 09.36 год.

Тобто, фактично порушення стосується обставин роздрукування Z-звіту за 27.06.2017 рік та вклеювання його в книгу ОРО №р/2 28.06.2017 року о 09.36 год.

З матеріалів справи слідує, що 27.06.2017 року близько 14:30 на комп`ютерно-інформаційну систему позивача була здійснена атака вірусом mbr locker 256, внаслідок чого була паралізована операційна діяльність ТОВ «Восток» (Товариство з обмеженою відповідальністю «Глуско Рітейл»), що підтверджується повідомленням про вчинення кримінального правопорушення поданого до Солом`янського УП ГУ Національної поліції в м. Києві 06.07.2017 року №249-79-82, повідомленням про початок досудового розслідування від 08.07.2017 року, витягом з кримінального провадження №0000292, актом технічного висновку від 27.06.2017 року.

Крім того, обставини наявності збою в системі зафіксовані в розділі 4 ОРО, де зазначено дату і час виходу РРО з ладу - 27.06.2017 року о 15:45, дату і час відновлення роботи РРО - 28.06.2017 року та номер першого Z-звіту після відновлення роботи РРО - №189.

У розділі 2 книги ОРО 28.06.2017 року внесено запис Z-звіту №189.

Разом з цим, у висновку акту перевірки зазначено, що грошові кошти за 27.06.2017 року на підставі Z-звіту №189 було оприбутковано позивачем 28.06.2017 року.

Між тим, відповідач у відзиві на позовну заяву стверджує, що фактично Товариство з обмеженою відповідальністю «Глуско Рітейл» мало здійснити записи у розділі 3 книги ОРО на підставі пункту 9 глави 4 розділу II Порядку №547.

Суд не може погодитися з наведеною позицією контролюючого орану мотивуючи це наступним.

Пунктом 9 глави 4 розділу II Порядку №547 встановлено, що у розділі 3 книги ОРО, зареєстрованої на РРО, обліковуються розрахункові квитанції, використані під час відключення електроенергії або в період ремонту РРО. Графи 1-5 заповнюються до початку використання розрахункової книжки, графи 6-8 - до початку реєстрації розрахункових операцій за допомогою РРО після відновлення постачання електроенергії чи встановлення РРО після ремонту.

В свою чергу, розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених Законом, і зареєстрований у встановленому порядку РРО або заповнений вручну.

З вказаного слідує, що у розділі 3 книги ОРО, зареєстрованої на РРО, обліковуються розрахункові квитанції, використані під час відключення електроенергії або в період ремонту РРО.

Суд звертає увагу, що ключовим аспектом спірних правовідносинах є встановлення обставин чи використовувалися розрахункові документи під час вірусної атаки на програмне забезпечення та пристрої позивача.

Варто вказати, що в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази на підтвердження використання позивачем під час виходу з ладу РРО розрахункових документів, а тому, на думку суду, відображення Z-звіту №189 від 27.06.2017 року у розділі 2 ОРО 28.06.2017 року, за наявності підтверджуючих документів про вихід із ладу РРО та фіксування вказаних обставин у розділі 4 ОРО не свідчить про наявність обставини неоприбуткування ТОВ «Глуско Рітейл».

Між тим, суд вважає за необхідне додати, що наказом Міністерства фінансів України від 08.10.2012р. №1057 затверджено Порядок передачі електронних копій розрахункових документів і фіскальних звітних чеків реєстраторів розрахункових операцій дротовими або бездротовими каналами зв`язку до органів державної податкової служби, яким встановлено механізм передачі електронних копій розрахункових документів і фіскальних звітних чеків реєстраторів розрахункових операцій (далі - РРО) дротовими або бездротовими каналами зв`язку до органів державної податкової служби для суб`єктів господарювання, що використовують РРО.

Відповідно до пункту 1.5 вказаного Порядку суб`єкти господарювання, які використовують РРО, що створюють КСЕФ, та/або електронні контрольно-касові реєстратори, що створюють контрольну стрічку в друкованому вигляді, повинні забезпечити передачу до сервера обробки інформації електронні копії розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, які містяться на контрольній стрічці у пам`яті РРО або в пам`яті модемів, які до них приєднані.

Суд наголошує, що оскільки на сервер контролюючого органу щоденно при роздруківці Z-звітів надходить інформація в електронному вигляді про обсяги готівкової виручки Товариства, що унеможливлює у такий спосіб порушення позивача щодо не оприбуткування готівки в касі, а z-звіт ТОВ «Глуско Рітейл» роздруковано одразу після відновлення роботи РРО, висновки контролюючого органу про порушення останнім пункту 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року №637 не ґрунтуються на фактичних обставинах справи.

Крім того, Указ Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» з 23.06.2019 року втратив чинність.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем зроблено помилкові висновки про порушення позивачем пункту 2.6 глави 2 Положення №637, а відтак спірне рішення не відповідає критеріям, що встановлені частиною 2 статті 2 КАС України.

Інші обставини вказані в акті перевірки, зокрема щодо не здійснення позивачем перереєстрації ОРО не впливають на хід її розгляду, оскільки зазначене не було підставою для застосування контролюючим органом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Глуско Рітейл» штрафних санкцій.

Відповідно до частини 2 статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 1 ст. 77 КАС України)

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку, що в ході розгляду справи відповідачем не наведено обставин, які б свідчили про необґрунтованість позовних вимог.

За таких обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Частиною 1 статті 143 КАС України встановлено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Приймаючи до уваги те, що адміністративний позов підлягає задоволенню, то судові витрати слід присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Що ж стосується відшкодування позивачу витрат на правову допомогу суд зазначить наступне.

Згідно пункту 1 частини 3 статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу;

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем надано до суду договір про надання правової допомоги №35-Д-438 від 22.01.2018 року, додаток до договору №1 про надання правової допомоги №35-Д-438 від 22.01.2018 року, свідоцтво про право на зайняття адвокатської діяльністю.

Як зазначено у відповіді на відзив, детальний опис робіт (послуг), що надані (надаються) позивачеві його представником з- адвокатом є: вивчення матеріалів справи, аналіз нормативно-правових актів та судової практики у аналогічних спорах; підготовка правової позиції у справі, підготовка процесуальних документів, в тому числі відповіді на відзив; збирання доказів у справі, підготовка та засвідчення їх копій, направлення копій доказів відповідачу у справі; отримання інформації про справу та відповідних судових рішень у Окружному адміністративному суді міста Києва; подання процесуальних документів у справі, разом з додатковими доказами до Окружного адміністративного суду міста Києва; представництво інтересів позивача при розгляді справи в Окружному адміністративному суду міста Києва, в тому числі, участь у засіданнях суду, у випадках їх призначення судом.

Відповідно до підпункту 1.5 пункту 1 додатку до договору №1 про надання правової допомоги №35-Д-438 від 22.01.2018 року відповідно до умов цього договору клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання з надання правової допомоги з підготовки правових висновків і процесуальних документів, подання їх до суду, представлення інтересів клієнта у Окружному адміністративному суді міста Києва, Київському апеляційному адміністративному суді, Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду у наступних судових справах, зокрема: справа про оскарження клієнтом у судовому порядку податкового повідомлення-рішення від 20.10.2017 року №, виданого Офісом великих платників податків ДФС на загальну сумум 169280,25 грн.

Гонорар адвоката за надання правової допомоги у цій справі складає 1000,00 гривень.

Разом з цим, згідно умов договору №1 про надання правової допомоги №35-Д-438 від 22.01.2018 року, а саме пунктів 4.2, 4.3 оплата гонорару за договором здійснюється шляхом безготівкового перерахування клієнтом коштів на рахунок адвоката, вказаний у цьому договорі, у строк 14 робочих днів з моменту підписання відповідного додатку, в якому сторони погодили надання правової допомоги за відповідною справою,

За результатом надання правової допомоги у відповідній справі, погодженій сторонами у додатку до договору, адвокат надає клієнту підписаний акт приймання-передавання наданих послуг. Замовник зобов`язаний в триденний термін з моменту отримання від виконавця акту приймання-передавання наданих послуг, розглянути цей акт, та в разі відсутності зауважень (заперечень) підписати його. Один примірник акту приймання-передавання наданих послуг повертається адвокату.

Суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази на підтвердження пояснення позивачем витрат на правничу допомогу (розрахункові документи), а також приймання-передавання наданих послуг.

Наданий представником позивача детальний опис наданих послуг у відповіді на відзив на позовну заяву не ідентифікує, які саме послуги були надані адвокатом та їх вартість в раках надання правової допомоги в адміністративній справі №826/111/18.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного суд вважає відсутніми підстави для відшкодування позивачу витрат на правничу допомогу, оскільки матеріли адміністративної справи не містять в собі розрахункових документів, які б підтверджували їх понесення як таких.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 72, 77, 132, 134, 139, 143, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Глуско Рітейл» (03110, м. Київ, вул. Солом`янська, б. 11, код ЄДРПОУ ) до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, б. 11г, ) задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 20.10.2017 року №, прийняте Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби.

3. Судові витрати в розмірі 2539 (дві тисячі п`ятсот тридцять дев`ять) грн. 20 коп. присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глуско Рітейл» (03110, м. Київ, вул. Солом`янська, б. 11, код ЄДРПОУ ) за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, б. 11г, ).

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя М.А. Бояринцева