Справа № 480/3457/19
Суддя: С.О. Бондар
Дата ухвалення: 2019-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2019 р. справа №480/3457/19

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бондаря С.О.

за участю секретаря судового засідання - Алексеєнко Є.А.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - Сумцова Є.С.

представника відповідача - Іваницької А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/3457/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області розглянути заяву про призначення пенсії з урахуванням періоду роботи на посаді директора взуттєвої майстерні малого підприємства "Луч" з 20.09.1992 по 20.06.1997. Свої вимоги мотивує тим, що 03.04.2019 позивач звернувся до Південного об`єднаного управління ПФУ Сумської області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Рішенням Південного ОУПФ України Сумської області №703 від 10.06.2019 позивачу відмовлено в призначенні пенсії. Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області листом від 12.08.2019 №16526/03.2-11 повідомило позивача, що період його роботи з 20.09.1992 в МП "Луч" не врахований до страхового стажу, оскільки в трудовій книжці відсутній запис про його звільнення. На думку позивача вказані дії є протиправними та порушують встановлене ст. 46 Конституції України право на соціальне забезпечення.

27.09.2019 до суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області в якому представник відповідача проти позову заперечує та зазначає, що за приписами п. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років за наявності страхового стажу 26 років з 01.01.2019 по 31.12.2019. На день звернення ОСОБА_1 до органу пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком, у заявника був відсутній необхідний страховий стаж. Період роботи в МП "Луч" з 20.09.1992 не врахований до страхового стажу, оскільки в трудовій книжці відсутній запис про звільнення ОСОБА_1 з посади директора МП "Луч" (а.с.34-35).

Ухвалою суду від 04.09.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

З огляду на обставини, викладені у відзиві на адміністративний позов, ухвалою від 01.10.2019 суд призначив справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач ОСОБА_1 та його представник Сумцов Є.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача Іваницька А.С. проти позову заперечувала з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, свідка, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 03.04.2019 ОСОБА_1 звернувся до Південного об`єднаного управління ПФУ Сумської області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Південного об`єднаного управління ПФУ Сумської області №703 від 10.06.2019 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Листом Головного управління ПФУ в Сумській області від 12.08.2019 №16526/03.2-11 повідомлено ОСОБА_1 про те, що за приписами п. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років за наявності страхового стажу 26 років з 01.01.2019 по 31.12.2019. На день звернення ОСОБА_1 до органу пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком, у заявника був відсутній необхідний страховий стаж. Період роботи в МП "Луч" з 20.09.1992 не врахований до страхового стажу, оскільки в трудовій книжці відсутній запис про звільнення ОСОБА_1 (а.с.12).

Не погодившись з вказаним діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Призначення, перерахунок і виплата пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначається Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" 09.07.2003 №1058-VI (далі - Закон №1058).

Відповідно до статті 8 Закону № 1058 право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною 1 статті 24 Закону №1058 встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1058, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Статтею 26 Закону № 1058 визначено, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

За приписами ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту - Порядок №637).

Згідно з пунктом 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Пунктами 1, 2 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п. 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 18 Порядку № 637, за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Отже, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

З матеріалів справи вбачається, що у ОСОБА_1 мається трудова книжка НОМЕР_2, в якій вчинені записи про його трудову діяльність, у тому числі існує запис про прийняття його по переводу до взуттєвої майстерні директором МП "Луч" з 20.09.1992 (а.с.22).

Проте, в трудовій книжці відсутній запис про його звільнення з вказаної посади.

В той же час, позивачем надано розпорядження представника Президента України Тростянецької РДА Сумської області від 20.07.1992 № 136 "Про реєстрацію малого підприємства "Луч", на підставі якого було зареєстровано мале підприємство "Луч" (а.с.18).

Про період роботи ОСОБА_1 в малому підприємстві "Луч" також свідчить картка зі зразками підписів та відтиску печатки від 29.07.1992, згідно якої директором МП «Луч» вказаний ОСОБА_1 (а.с.25).

20.06.1997 ОСОБА_1 , як директор малого підприємства "Луч", звертався до голови Тростянецької РДА Березіна М.Я. із заявою надати дозвіл на закриття підприємства у зв`язку з неспроможністю господарської діяльності (а.с.24).

Розпорядженням голови Тростянецької РДА № 261 від 14.05.1998 скасована державна реєстрація приватного малого підприємства "Луч", яке знаходиться за адресою: Сумська область, Тростянецький район, с.Боромля (засновник ОСОБА_1 ) (а.с.28).

Отже вказані копії документів підтверджують факт ведення діяльності підприємством та трудового стажу ОСОБА_1 .

Крім того, допитаній в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 підтвердив той факт, що ОСОБА_1 дійсно в період з 1992 по 1997 роки був директором взуттєвої майстерні малого підприємства "Луч".

Як вбачається з копії трудової книжки ОСОБА_4 , в період з 20.09.1992 по 18.04.1994 він працював заступником директора взуттєвої майстерні малого підприємства "Луч". Запис про звільнення ОСОБА_4 скріплено печаткою та підписом ОСОБА_1 , як директора підприємства (а.с.29).

Отже, судом було встановлено, що спірний період роботи позивача підтверджено відповідними записами в трудовій книжці позивача, копіями наданих документів.

При цьому відсутність в трудовій книжці запису про звільнення ОСОБА_1 з малого підприємства "Луч", на якому позивач працював директором, не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

За таких обставин відповідачем протиправно відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Згідно з ч.ч.1-2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Практика ЄСПЛ щодо соціальних виплат є сталою та вказує на те, що соціальні виплати є тотожними майновому праву, а отже підпадають під дію статті 1 Першого протоколу КЗПЛ (рішення по справам "Суханов та Ільченко проти України" (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine), заяви № 68385/10 та 71378/10 (пункт 31), "Копецький проти Словаччини" (Kopecky v. Slovakia), заява № 44912/98 (пункт 52).

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№ 25921/02) ЄСПЛ, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу КЗПЛ сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована ЄСПЛ і в справі Стреч проти Сполучного Королівства ("Stretch - United Kingdom" № 44277/98).

У межах вироблених ЄСПЛ підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу КЗПЛ, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення ЄСПЛ "Фон Мальтцан та інші проти Німеччини"). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність ("Von Maltzan and Others v. Germany" № 71916/01, 71917/01 та 10260/02).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області, як суб`єкт владних повноважень, не довело правомірності своїх дій щодо неврахуванню позивачу періоду роботи.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо неврахування ОСОБА_1 періоду роботи в МП "Луч" з 20.09.1992.

Що стосується вимоги позивача в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області розглянути заяву про призначення пенсії з урахуванням періоду роботи на посаді директора взуттєвої майстерні малого підприємства "Луч" з 20.09.1992 по 20.06.1997, суд зазначає слідуюче.

З матеріалів справи вбачається, що 16.05.1997 ОСОБА_1 зареєстрований фізичною особою - підприємцем, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, виданого Тростянецькою районною державною адміністрацією, а також витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Враховуючи, що позивач з 16.05.1997 зареєстрований як фізична особа-підприємець, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії з урахуванням періоду роботи на посаді директора взуттєвої майстерні малого підприємства "Луч" з 20.09.1992 по 16.05.1997.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 768,40грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією від 03.09.2019 (а.с.4).

Отже, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають присудженню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо неврахування ОСОБА_1 періоду роботи в МП "Луч" з 20.09.1992.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії з урахуванням періоду роботи на посаді директора взуттєвої майстерні малого підприємства «Луч» з 20.09.1992 по 16.05.1997.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (м.Суми, вул. Пушкіна, 1, ) суму судового збору в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.).

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.О. Бондар

Повний текст рішення складений 21.10.2019.