Справа № 520/3806/19
Суддя: Гуцал М.І.
Дата ухвалення: 2019-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 р. м. ХарківСправа № 520/3806/19

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Гуцала М.І.,

Суддів: Бенедик А.П. , Донець Л.О. ,

за участю секретаря судового засідання Соколової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.07.2019, головуючий суддя І інстанції: Мар`єнко Л.М. (повний текст складено 05.08.19) по справі № 520/3806/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Харківській області

про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення заробітку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області (далі - відповідач, ГУНП в Харківській області), в якому просив, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області № 86 о/с від 29.03.2019 "По особовому складу" в частині переміщення підполковника поліції ОСОБА_1 відповідно до пункту 2 статті 65 Закону України "Про Національну поліцію" ("для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби") на посаду заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділу Індустріального відділу поліції ГУНП в Харківській області, звільнивши з посади заступника начальника слідчого управління Головного управління Національної поліції в Харківській області - начальника відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи, установивши відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" (далі - Постанова № 988) посадовий оклад у розмірі 3250 грн;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 різницю в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи за період з 29 березня 2019 року до дня поновлення на посаді.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.07.2019 у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, вважаючи його незаконним та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи. Просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.07.2019 та прийняти нове про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, посадові оклади «заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділу Індустріального відділу поліції ГУНП в Харківській області» та «заступника начальника слідчого управління ГУНП в Харківській області», згідно штатного розкладу ГУНП в Харківській області, суттєво відрізняються один від одного, так як посадовий оклад «заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділу Індустріального відділу поліції ГУНП в Харківській області» є набагато меншим.

Відповідач, в свою чергу надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Сторони у справі про дату, час та місце розгляду справи повідомлення належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 174-175).

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглядаючи судове рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, враховуючи наступне.

В ході судового розгляду встановлено, що позивач проходив службу в ГУМВС України в Харківській області на посаді заступника начальника слідчого управління - начальника відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи, на яку 07.11.2015 перепризначений у зв`язку з реорганізацією органів внутрішніх справ та у цій же посаді, продовживши службу в Національній поліції України, перебував до 29.03.2019.

29.03.2019 заступник начальника ГУНП в Харківській області - начальник слідчого управління полковник поліції ОСОБА_2 подав рапорт начальникові ГУНП в Харківській області, з якого вбачається, що в Індустріальному відділі поліції ГУНП в Харківській області склалася критична ситуація з організацією роботи слідчого підрозділу. Враховуючи службову необхідність, досвід практичної роботи в слідстві, було запропоновано перемістити підполковника поліції ОСОБА_1 , заступника начальника слідчого управління - начальника відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП в Харківській області, на рівнозначну посаду заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділу Індустріального відділу поліції ГУНП в Харківській області, згідно п. 2 ч. 1 ст. 65 Закону України "Про Національну поліцію".

Також, 29.03.2019 заступником начальника ГУНП в Харківській області - начальником слідчого управління полковником поліції ОСОБА_2 внесено подання начальникові ГУНП в Харківській області про переміщення підполковника поліції ОСОБА_1 , заступника начальника слідчого управління - начальника відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП в Харківській області, на рівнозначну посаду заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділу Індустріального відділу поліції ГУНП в Харківській області, згідно п. 2 ч. 1 ст. 65 Закону України "Про Національну поліцію".

Наказом ГУНП в Харківській області від 29.03.2019 № 86 о/с підполковника поліції ОСОБА_1 переміщено згідно з пунктом 2 частини 1 етапі 65 Закону України "Про Національну поліцію" (на рівнозначну посаду для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби) на посаду заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділу Індустріального відділу поліції ГУНП в Харківській області, звільнивши з посади заступника начальника СУ ГУНП в Харківській області-начальника відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи.

З вказаним наказом позивач не погодився, у зв`язку з чим звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваний наказ, яким позивача переміщено на іншу посаду, відповідає вимогам діючого законодавства та особливостям характеру служби, яку проходить позивач.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України "Про Національну поліцію" визначено правові засади організації та діяльності Національної поліції, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Частиною 1 ст. 59 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

У ч. 4 ст. 59 Закону України "Про Національну поліцію" зазначено, що видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень визначених законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України "Про Національну поліцію" Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції встановлює Міністерство внутрішніх справ України.

Розділом VII вказаного закону визначені загальні засади проходження служби в поліції. У п. 2 ч. 1 ст. 65 Закону України "Про Національну поліцію" заначено, що переміщення поліцейських здійснюється на рівнозначні посади: для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби.

Відповідно до статті 59 Закону України "Про Національну поліцію", з метою визначення порядку підготовки та видання наказів з питань проходження служби поліцейськими, наказом МВС України від 23.11.2016 №1235 затверджено Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції (далі - Порядок); Перелік документів з питань проходження служби.

Відповідно до розділу II Порядку підставою для видання наказів по особовому складу є, зокрема, призначення на посади, переміщення по службі, тимчасове виконання обов`язків за іншою посадою.

Відповідно до п 1,2 розділу III Порядку видавати накази по особовому складу можуть керівники органів та підрозділів поліції, а також закладів та установ, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи поліції), відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, а також номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.

Підставою для підготовки та видання наказів по особовому складу є документи з питань проходження служби, подані до підрозділу кадрового забезпечення поліцейським, його керівником або працівником, який здійснює кадрове забезпечення підрозділу.

Відповідно до Переліку документів з питань проходження служби, затвердженого наказом МВС України від 23.11.2016 №1235, такими документами є: рапорт (заява), що пишеться власноручно у довільній формі; подання про призначення на посаду; подання про встановлення додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до п.3 розділу IV Положення про органи досудового розслідування Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 06.07.2017 № 570 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 липня 2017 р. за № 918/30786), заступники начальників слідчих управлінь, начальники відділів (відділень) у складі слідчих управлінь, їх заступники, старші слідчі в особливо важливих справах, старші слідчі, слідчі та інші працівники слідчих управлінь ГУНП, заступники начальників територіальних (відокремлених) підрозділів поліції - начальники слідчих відділів, відділень, їх заступники, старші слідчі, слідчі та інші працівники слідчих підрозділів територіальних органів поліції та територіальних (відокремлених) підрозділів поліції приймаються на службу в поліцію, призначаються на посади та звільняються з посад та/або зі служби в поліції начальниками ГУНП в областях, місті Києві, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі за поданням заступників начальників ГУНП - начальників слідчих управлінь.

Процедура переміщення поліцейських в органах, закладах та установах поліції передбачена статтею 65 Закону України "Про Національну поліцію", частиною першою якої визначено, що таке переміщення здійснюється:

1) на вищу посаду - у порядку просування по службі;

2) на рівнозначні посади: для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби; за ініціативою поліцейського; у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації; у разі необхідності проведення кадрової заміни в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з визначеним строком служби); за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних і особистих якостей - на підставі висновку атестації; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри відповідно до статті 87 цього Закону;

3) на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський: у зв`язку зі скороченням штатів або реорганізацією в разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; через службову невідповідність - на підставі висновку атестації з урахуванням професійних і особистих якостей; за ініціативою поліцейського; як виконання накладеного дисциплінарного стягнення - звільнення з посади відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри, відповідно до статті 87 цього Закону; 4) у зв`язку із зарахуванням на навчання до вищого навчального закладу із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, на денну форму навчання, а також у разі призначення на посаду після закінчення навчання.

Частинами восьмою, дев`ятою статті 65 Закону України "Про Національну поліцію" унормовано, що переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення. Переведення поліцейського здійснюється на підставі єдиного наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що спірні правовідносини виникли з приводу застосування відносно позивача підпункту 2 пункту 1 частини першої статті 65 Закону України "Про Національну поліцію".

При цьому, відповідно до пункту 8 частини десятої статті 62 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський може бути переміщений по службі залежно від результатів виконання покладених на нього обов`язків та своїх професійних, особливих якостей.

Частиною восьмою статті 65 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.

З матеріалів справи встановлено, що підставою для прийняття спірного наказу слугував рапорт заступника начальника ГУНП в Харківській області ОСОБА_2 , про необхідність такого переміщення (а.с.73).

Позивач стверджує, що його переведено на нерівнозначну посаду, яку він обіймав до видання оскаржуваного наказу, посилаючись на п.6 ч.1 ст.2 Закону України "Про державну службу". Такі доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, оскільки норми Закону України "Про державну службу" не регулюють проходження поліцейськими служби в Національній поліції. Про це прямо зазначається у п. 17 ч. 3 ст. 3 Закону України "Про державну службу".

Порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України "Про Національну поліцію", яким не передбачено поширення дії Закону України "Про державну службу" на поліцейських.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки регулюється також Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення № 114).

Пунктом 40 Положення № 114 обумовлено, що призначення на посади рядового і начальницького складу провадиться відповідними начальниками згідно з номенклатурою посад, що визначається Міністром внутрішніх справ відповідно до його компетенції. При цьому враховується, в тому числі, що при призначенні на посади і переміщенні по службі осіб рядового і начальницького складу має забезпечуватися використання їх за основною чи спорідненою спеціальністю або згідно з набутим досвідом, а при необхідності використання на посадах за новою для них спеціальністю призначенню має передувати відповідна перепідготовка.

Згідно з підпунктом "б" пункту 42 Положення № 114 переміщення по службі осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу провадиться: на рівнозначні посади - у разі службової необхідності, проведення планової заміни в місцевостях, що зазнали радіоактивного забруднення в результаті аварії на Чорнобильській АЕС, а також для доцільнішого використання з урахуванням їх ділових і особистих якостей, стану здоров`я, віку та підготовки за новою спеціальністю.

Поняття рівнозначної посади Закон України "Про Національну поліцію" та Положення №114 не містить, проте у ч. 2 ст. 65 визначено, що посада вважається вищою, якщо за цією посадою штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліції.

З огляду на викладене, наявні підстави вважати, що єдиним критерієм, встановленим Законом України "Про Національну поліцію", за яким посади поділяються на вищі та нижчі, є граничні спеціальні звання для тієї чи іншої посади.

Варто також зазначити, що розмір посадового окладу, обсяг обов`язків та повноважень за посадою, юрисдикція органу поліції не встановлені Законом України "Про Національну поліцію" в якості критеріїв оцінки рівнозначності посад.

Наказом Національної поліції України від 04.12.2015 № 142 затверджено Перелік посад молодшого та середнього складу поліції і відповідних їм граничних спеціальних звань (далі - Перелік).

Так, відповідно до розділу III Переліку "Апарати головних управлінь Національної поліції" посаді "заступник начальника управління" відповідає граничне спеціальне звання "підполковник поліції".

Відповідно до розділу IV Переліку "Управління, відділи, відділення поліції" посаді "заступник начальника відділу поліції" відповідає граничне спеціальне звання "підполковник поліції".

Таким чином, граничні спеціальні звання за посадою, яку обіймав позивач на час переводу та після такого переводу є однаковими.

Твердження скаржника про те, що посадовий оклад заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділу Індустріального відділу поліції складає 3250 грн., а тому, порівняно з посадовим окладом заступника начальника слідчого управління Головного управління Національної поліції в Харківській області в розмірі 3400 грн., є значно меншим, не може вважатися належним обгрунтуванням нерівнозначності посад, в розумінні Закону України «Про національну поліцію». При цьому колегія суддів враховує, що до складу грошового забезпечення, у відповідності до Постанови № 988 входить не лише один посадовий оклад, але й оклад за спеціальним званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, премії та одноразові додаткові види грошового забезпечення, тощо. Відповідно, різниця у 150 гривень не може сприйматись як нерівнозначність грошового забезпечення за загаданими посадами, оскільки остаточне грошове забезпечення може бути зрівнене за рахунок додаткових видів грошового забезпечення, зокрема, премій. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 28.11.2018 у справі №820/6677/16.

Щодо відмінності юрисдикції органу, до якого переведений позивач. Дійсно, функціональні обов`язки заступника начальника слідчого управління ГУНП в Харківській області відрізняються від обов`язків за посадою начальника Індустріального ВП ГУНП в Харківській області, які є меншими за обсягом, зважаючи на меншу територіальну юрисдикцію органу, до якого був переведений позивач.

Разом з тим, п.10 Положення №114 передбачено, що особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов`язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов`язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Зважаючи на положення ст. 3 Закону України «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», зміна територіальної юрисдикції органу в сторону зменшення не свідчить про те, що позивач став більш підлеглим чи молодшим за званням та посадою.

При цьому враховується, що позивач не заперечує проти самого факту службової необхідності його переміщення, у зв`язку з критичною ситуацією, яка склалася в Індустріальному відділі поліції ГУНП в Харківській області щодо організації роботи слідчого підрозділу (рапорт від 29.03.2019 на а.с. 92), зважаючи на його особисті професійні якості, а також використання його за основною спеціальністю і з врахуванням набутого досвіду, задля забезпечення належного здійснення поліцією покладених на неї повноважень.

Саме переміщення мало тимчасовий характер, що підтверджується не лише підставами переведення, але й наданими відповідачем витягами з наказів. Зокрема, з наказу ГУНП в Харківській області від 09.04.2019 № 97 о/с вбачається, що виконання обов`язків заступника начальника управління - начальника відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи ГУНП в Харківській області на період переміщення позивача тимчасово на один місяць було покладено на іншу особу (а.с. 85).

Витягом з наказу ГУНП в Харківській області від 04.06.2019 № 162 о/с (а.с. 86) підтверджується зворотнє переміщення з 03.06.2019 позивача на посаду заступника начальника управління - начальника відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи ГУНП в Харківській області з тих же правових підстав, передбачених п. 2 ст. 65 Закону України «Про національну поліцію», хоча й за ініціативою самого позивача.

Отже, з 03.06.2019 позивач продовжив проходження служби в органах внутрішніх справ на свій попередній посаді, що зумовило направлення до суду 17.07.2019 уточненої позовної заяви, за змістом якої вбачається відмова позивача від вимог про поновлення його на посаді.

Доводи апеляційної скарги про порушення прав позивача на участь у прийнятті рішення щодо тимчасового його переміщення на іншу посаду в інтересах служби є необгрунтованими, з огляду на особливий характер такої служби, який, згідно ч. 1 ст. 59 Закону України "Про Національну поліцію", має забезпечити належне виконання покладених на поліцію повноважень.

Доводи скаржника щодо недотримання відповідачем при прийнятті спірного наказу положень КЗпП України, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 07.05.2002 №8-рп/2002 (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, встановивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми Кодексу Законів про працю України, у якому визначені основні трудові права працівників.

Відповідно, трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні питання або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Враховуючи те, що порядок переміщення поліцейських по службі, врегульовано спеціальним Законом України «Про Національну поліцію», тому до спірних правовідносин положення КЗпП України застосуванню не підлягають.

З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанцій є законним та обгрунтованим, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в ньому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними.

Згідно з частинами першою-третьою ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

За правилами частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та вимоги ст. 139 КАС України, у справі відсутні підстави для здійснення нового розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.07.2019 по справі № 520/3806/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)М.І. Гуцал
Судді(підпис) (підпис) А.П. Бенедик Л.О. Донець
Повний текст постанови складено 23.10.2019.