Справа № 440/3349/19
Суддя: О.В. Гіглава
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/3349/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гіглави О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Протас О.М.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Фоменка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДПС у Полтавській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування вимоги та рішення, -

В С Т А Н О В И В:

05 вересня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Полтавській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) ГУДФС у Полтавській області від 12.06.2019 №Ф-1744-50 та рішення про результати розгляду скарги ДФС України від 21.08.2019 №40230/6/99-99-11-05-02-25.

Позовні вимоги мотивовані тим, що до суми недоїмки, зазначеної у спірній вимозі від 12.06.2019 №Ф-1744-50 увійшла сума недоїмки, яка визначена позивачу раніше вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 13.11.2018 №Ф-1744-50, що на даний час є неузгодженою та оскаржується у судовому порядку. Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.04.2019 у справі №440/397/19, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ГУ ДФС у Полтавській області про визнання протиправною та скасування вимоги, не набрало законної сили. Згідно з ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2019 у справі №440/397/19 за клопотанням представника ГУ ДФС у Полтавській області провадження у справі №440/397/19 зупинено до набрання законної сили рішенням Верховного Суду у зразковій справі №Пз9901/10/19 (520/3939/19). Відтак, за умови не набрання рішенням суду у справі про оскарження вимоги від 13.11.2018 №Ф-1744-50 законної сили, контролюючий орган не мав права вимагати сплати цієї суми заборгованості (недоїмки) єдиного внеску. Щодо рішення про результати розгляду скарги ДФС України від 21.08.2019 №40230/6/99-99-11-05-02-25, то позивач вважає його таким, що прийняте з перевищенням повноважень, оскільки останнє не було підписане уповноваженою особою ДФС України, як того вимагає закон. Також вказане рішення було направлене позивачу з порушенням строків, встановлених п.1 розд.4 Порядку №1124, що зумовлює визнання скарги позивача повністю задоволеною ДФС України на його користь, як платника єдиного внеску. При прийнятті рішення від 21.08.2019 №40230/6/99-99-11-05-02-25 контролюючий орган не дослідив конкретні документи, що слугували підставою для прийняття вимоги від 12.06.2019 №Ф-1744-50, а саме, вимогу від 13.11.2018 №Ф-1744-50 та судові рішення у справі №440/397/19. Описова частина рішення від 21.08.2019 №40230/6/99-99-11-05-02-25 не містить викладення клопотань особи, яка подала скаргу в частині зазначення скаржником про розгляд скарги в його присутності. Контролюючий орган не з`ясував підстави для нарахування недоїмки (заборгованості) з єдиного внеску та не надав правової оцінки всім аргументам скаржника.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.09.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, а також постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено судове засідання з розгляду справи на 09:30 03.10.2019.

26.09.2019 до суду від ДФС України надійшов відзив на позову заяву (а.с. 27-29), в якому остання заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_2 Зазначає, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в ДПІ у м. Полтаві як фізична особа-підприємець з 15.01.1998 , в якості платника на спрощеній системі оподаткування (єдиний податок 3-ї групи) з 01.07.2014 по теперішній час. Також позивач здійснює незалежну професійну діяльність, а саме, діяльність арбітражного керуючого (розпорядника) майна, керуючого санацією та розпорядника) та за поданою ним заявою взятий на облік як фізична особа-підприємець, арбітражний керуючий з 25.07.2013. Таким чином, позивач, як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність та одночасно є фізичною особою-підприємцем, має вести дві книги обліку доходів та витрат (від підприємницької діяльності та від незалежної професійної діяльності), подавати до органу доходів і зборів дві податкові декларації (з єдиного податку - фізичної особи-підприємця та про майновий стан і доходи) та не звільняється від сплати єдиного внеску за себе, як фізична особа-підприємець. Позивач вважаючи вимогу від 12.06.2019 №Ф-1744-50 незаконною та протиправною подав до ДФС України скаргу на вказану вимогу. Скарга від 19.07.2019 №б/н була отримана ДФС України 22.07.2019 (вх.№9664/ФОП). Отже, граничним строком для розгляду зазначеної скарги є 21.08.2019. Відтак, рішення про результати розгляду скарги, яке складене 21.08.2019, прийняте з дотримання строків, визначених абз.7 ч.4 ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування". Рішення від 21.08.2019 №40230/6/99-99-11-05-02-25 підписане уповноваженою особою ДФС України Антоненко І.Л. При прийнятті вказаного рішення контролюючим органом враховувалися вимога від 13.11.2018 №Ф-1744-50 та судові рішення у справі №440/397/19. Таким чином, ДФС України дотримано порядок адміністративної процедури оскарження вимоги від 12.06.2019 №Ф-1744-50. Водночас, на переконання ДФС України, оскаржуване рішення від 21.08.2019 №40230/6/99-99-11-05-02-25 не містить приписів вчинити обов`язкові дії позивачу та не створює для нього жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни чи припинення прав фізичної особи-підприємця, а тому не є рішенням суб`єкта владних повноважень (актом індивідуальної дії) в розумінні статті 19 КАС України та відповідно не порушує права, свободи та інтереси осіб у сфері публічно-правових відносин.

26.09.2019 до суду від ГУ ДФС у Полтавській області надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 43-45), в якому останнє заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_2 Зазначає, що позивачем подано до контролюючого органу "Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік" (додаток 5) та таблицю 2 до цього додатку (від 09.02.2018 вх. реєстр. №), в якій зазначено помісячні нарахування єдиного внеску за період січень-грудень 2017 року на загальну суму 8448,00 грн, які інтегрувалися до інтегрованої картки платника. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 грн, та під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу. В інтегрованій картці платника по єдиному внеску за кодом платежу 71040000 (для фізичних осіб - підприємців, у тому числі, які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність) станом на 31.05.2019 рахувалась заборгованість в сумі 16327,32 грн. Враховуючи наявність заборгованості та на підставі даних ІТС контролюючих органів станом на 31.05.2019 по вказаному ФОП сформована вимога про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску від 12.06.2019 №Ф-1744-50. Вказана вимога направлена платнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштою та отримана платником 12.07.2019. Згідно даних ІТС "Податковий борг" станом на 19.09.2019 за ОСОБА_2 рахується заборгованість по ЄСВ в розмірі 16327,32 грн.

В судовому засіданні 03.10.2019 усною ухвалою суду замінено відповідача у даній справі з ГУ ДФС у Полтавській області на ГУ ДПС у Полтавській області та оголошено перерву для надання додаткових доказів у справі до 12:00 16.10.2019.

У відповіді на відзив, що надійшла до суду 08.10.2019 (а.с. 67-68), позивач наполягає на тому, що сума заборгованості, яку вимагає сплатити Головне управління, визначена на підставі вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12.06.2019 №Ф-1744-50, вже була визначена як недоїмка вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 13.11.2018 №Ф-1744-50. Тобто, має місце безпідставне подвійне нарахування контролюючим органом позивачу суми єдиного внеску. На переконання позивача, нова вимога про сплату боргу (недоїмки) може формуватися лише на суму зростання боргу і лише після проходження відповідних процедур узгодження та оскарження першої вимоги.

Представник позивача в судовому засіданні 16.10.2019 позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідачів у судовому засіданні 16.10.2019 проти позову заперечував, просив суд відмовити у його задоволенні.

Заслухавши представників позивача та відповідачів, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

13.11.2018 ГУ ДФС у Полтавській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1744-50 на суму 15706,26 грн (а.с. 17).

Не погодившись з вказаною вимогою, ОСОБА_2 оскаржив її в судовому порядку.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19.04.2019 у справі №440/397/19, що внесено до Єдиного реєстру судових рішень, у задоволенні позову ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.11.2018 №Ф-1744-50 відмовлено.

За змістом судового рішення у справі №440/397/19 ОСОБА_2 зареєстрований фізичною особою - підприємцем з 15.01.1998 (номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 0001864) та взятий на облік як платник податків.

ОСОБА_2 перебуває на спрощеній системі оподаткування як платник єдиного податку 3 групи та здійснює підприємницьку діяльність за такими зареєстрованими видами діяльності: 55.10 "Діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розміщення"; 68.20 "Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна"; 69.10 "Діяльність у сфері права", що підтверджується даними податкових декларацій платника єдиного податку-фізичної особи-підприємця за 2016 рік, поданими ОСОБА_2 до ГУ ДФС у Полтавській області.

Також ОСОБА_2 є арбітражним керуючим (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) відповідно до свідоцтва №1358 від 22.07.2013 та за поданою ним заявою взятий на облік як фізична особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність, 25.07.2013 та здійснює діяльність за зареєстрованим видом: 70.22 "Консультування з питань комерційної діяльності й керування", що підтверджується даними податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2016 рік, за 2017 рік, поданими ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Полтавській області.

Нарахування та сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ОСОБА_2 здійснював як фізична особа-підприємець, яка обрала спрощену систему оподаткування (за 2016 рік - у сумі 3797,64 грн; за 2017 рік - у сумі 8448,00 грн; за січень-жовтень 2018 року - у сумі 8190,60 грн).

Нарахування та сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність арбітражного керуючого, ОСОБА_2 не здійснював, у зв`язку з чим йому направлено Головним управлінням ДФС у Полтавській області вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.11.2018 №Ф-1744-50.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд у справі №440/397/19 виходив з того, що взяття на облік фізичної особи-підприємця з ознакою провадження незалежної професійної діяльності не позбавляє особу статусу платника єдиного внеску як фізичної особи-підприємця, яка обрала спрощену систему оподаткування, та як особи, яка провадить незалежну професійну діяльність.

Відтак, взяття на облік особи, яка одночасно здійснює і незалежну професійну діяльність і підприємницьку діяльність, не звільняє особу від обов`язку сплачувати обов`язкові платежі (податки, збори, внески), які встановлені законом для платників - фізичних осіб-підприємців, та платників - осіб, які провадять незалежну професійну діяльність.

Таким чином, оскільки ОСОБА_2 нарахування та сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність арбітражного керуючого, не здійснював, контролюючий орган обґрунтовано направив йому вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.11.2018 №Ф-1744-50.

Не погодившись із судовим рішенням у справі №440/397/19, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку.

З наявної у матеріалах справи ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2019 у справі №440/397/19 слідує, що за клопотанням представника ГУ ДФС у Полтавській області провадження у справі №440/397/19 зупинено до набрання законної сили рішенням Верховного Суду у зразковій справі №Пз9901/10/19 (№520/3939/19) (а.с. 18).

З огляду на облікування в інтегрованій картці платника по єдиному внеску за кодом платежу 71040000 (для фізичних осіб-підприємців, які проводять незалежну професійну діяльність) станом на 31.05.2019 заборгованості у розмірі 16327,32 грн, ГУ ДФС у Полтавській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12.06.2019 №Ф-1744-50 на суму 16327,32 грн (а.с. 51).

Не погоджуючись з правомірністю формування вказаної вимоги, позивач оскаржив останню до ДФС України (скарга на вимогу від 19.07.2019, а.с. 12-14).

Рішенням про результати розгляду скарги від 21.08.2019 №40230/6/99-99-11-05-02-25 ДФС України вирішила вимогу від 12.06.2019 №Ф-1744-50 залишити без змін, а скаргу фізичної особи-підприємця, арбітражного керуючого Макового О.В. від 19.07.201 №б/н - без задоволення (а.с. 15-16).

Вважаючи вимогу ГУ ДФС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) від 12.06.2019 №Ф-1744-50 та рішення ДФС України від 21.08.2019 №40230/6/99-99-11-05-02-25 такими, що винесені необґрунтовано та підлягають визнанню протиправними і скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2 суд виходить з наступного.

Відповідно до абз.3 п.8 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Аналогічно пп.2 п.6 розділу ІV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449, визначає, що обчислення і строки сплати єдиного внеску платниками, зазначеними в підпункті 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції платники, визначені підпунктом 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, сплачують єдиний внесок один раз на квартал до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожен місяць такого кварталу.

Згідно з ч.4 ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Пунктом 4 розділу VІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування передбачено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу.

Після формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та внесення даних до відповідного реєстру вимога надсилається (вручається) платнику. При надсиланні вимоги платнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення корінець вимоги залишається в органі доходів і зборів. При врученні вимоги платнику під підпис така вимога залишається у платника, а корінець вимоги, на якому платник проставляє свій підпис, - в органі доходів і зборів.

Якщо платник частково сплатив суми недоїмки, та/або фінансових санкцій, та/або пені, зазначені у вимозі, до завершення строку остаточного узгодження, до органів державної виконавчої служби/органів Казначейства вимоги, які набрали чинності, пред`являються з урахуванням погашених сум боргу на дату пред`явлення.

Якщо протягом наступного базового звітного періоду сума боргу (недоїмки) платника зросла, після проходження відповідних процедур узгодження та оскарження вимога про сплату боргу (недоїмки) подається до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства тільки на суму зростання боргу (недоїмки).

Як слідує з матеріалів справи, підставою для винесення оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12.06.2019 №Ф-1744-50 слугувала наявність в інтегрованій картці ОСОБА_2 , як платника по єдиному внеску за кодом платежу 71040000 (для фізичних осіб-підприємців, у тому числі, які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність) станом на 31.05.2019 заборгованості у сумі 16327,32 грн.

При цьому, контролюючим органом не заперечується та обставина, що на частину із вказаної заборгованості у розмірі 15706,26 грн позивачу вже виставлялася вимога про сплату боргу (недоїмки) від 13.11.2018 №Ф-1744-50, яка на даний час оскаржується в судовому порядку.

Слід зазначити, що відповідно до розділу 4 "Відображення в інформаційній системі органів ДФС результатів адміністративного та/або судового оскарження донарахованих сум з відповідним перенесенням до ІКП" Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 №422, працівники підрозділів адміністративного/судового оскарження органу ДФС, до компетенції яких належать розгляд скарг при проведенні процедури адміністративного оскарження або супроводження справ у судах при проведенні процедури судового оскарження прийнятих податкового повідомлення-рішення / рішення / вимоги та/або рішення щодо єдиного внеску, в установленому порядку відповідно до вимог регламентів використання відповідних інформаційних систем забезпечують внесення даних до інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, у день отримання чи складання відповідних документів або отримання інформації з подальшим збереженням даних та встановленням зв`язків записів зазначених інформаційних систем із записами підсистеми, що відображає результати КПР.

Відображенню в інформаційній системі органів ДФС підлягають матеріали, які зареєстровані в інформаційних системах, що забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, та мають безпосередній зв`язок з матеріалами, внесеними до підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи в ході виконання її функцій.

Такими матеріалами є: скарга (заява) платника податків; рішення про результати розгляду скарги (заяви); ухвала суду про відкриття провадження; рішення суду, прийняте по суті.

Залежно від інформації, яка завантажена в інформаційну систему органів ДФС з інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, одночасно змінюється статус повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску та в ІКП відображається така інформація щодо оскарження донарахованих сум та прийнятих рішень відповідними органами, зокрема:

- інформація з ухвали суду про відкриття провадження.

На підставі інформації з інформаційної системи органів ДФС, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження, про початок/продовження процедури судового оскарження (ухвала суду про відкриття провадження) донарахована/зменшена сума вважається неузгодженою (статус податкового повідомлення-рішення / рішення / вимоги та рішення щодо єдиного внеску в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, змінюється на "Оскаржується в судовому порядку").;

- інформація з рішення про результати розгляду скарги (заяви).

У підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, статус повідомлень-рішень / рішень / вимог та рішень щодо єдиного внеску змінюється залежно від наслідків розгляду скарги (заяви) відповідно до інформації з інформаційної системи, яка забезпечує відображення результатів адміністративного оскарження, на статуси "Скасовується в адміністративному порядку", або "Вручено, адміністративний розгляд", або "Анульовано" при частковому скасуванні.

При частковому скасуванні сум формується нове повідомлення-рішення / рішення / вимога та/або рішення щодо єдиного внеску на суму, що залишилась.

При збільшенні зазначених у повідомленні-рішенні / рішенні / вимозі та/або рішенні щодо єдиного внеску сум формується повідомлення-рішення / рішення / вимога та/або рішення щодо єдиного внеску на суму збільшення без анулювання первинного документа та вручається платнику податків (вноситься дата вручення до інформаційної системи та виконуються процеси, описані у главі 3 цього розділу).

При цьому, за змістом розділу 1 Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 №422, первинними документами є - документи, що складені платниками податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску та/або органами ДФС, іншими органами влади згідно з чинним законодавством (податкові декларації, митні декларації, аркуші коригування, уточнюючі розрахунки, податкові повідомлення-рішення, рішення контролюючого органу, вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску, судові рішення, рішення про розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу), інформація органів Державної казначейської служби України про надходження податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів та єдиного внеску тощо).

Відтак, зі змісту вказаних норм слідує висновок, що у разі якщо заборгованість, зазначена у вимозі щодо єдиного внеску збільшується, контролюючим формується вимога щодо єдиного внеску на суму збільшення без анулювання первинного документа.

За викладених обставин, суд вважає формування Головним управління відносно позивача вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12.06.2019 №Ф-1744-50, до якої увійшла сума заборгованості за попередньою вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 13.11.2018 №Ф-1744-50, яка є неузгодженою та оскаржується на даний час позивачем у судовому порядку, безпідставним та таким, що суперечить Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування і, як наслідок, призводить до подвійного нарахування контролюючим органом ОСОБА_2 суми єдиного внеску.

Сума збільшення єдиного внеску в розмірі 621,06 грн (як різниця між сумою недоїмки зі сплати єдиного внеску згідно вимоги від 12.06.2019 /16327,32 грн/ та вимоги від 13.11.2018 /15706,26 грн/), як вказано Головним управлінням, виникла за рахунок віднесення контролюючим органом поточних платежів зі сплати єдиного внеску позивачем на погашення боргу з єдиного внеску, який безпідставно обліковується в інтегрованій картці платника по єдиному внеску ОСОБА_2 на підставі нарахування єдиного внеску за неузгодженою вимогою від 13.11.2018.

Таким чином, з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд доходить висновку, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 12.06.2019 №Ф-1744-50 підлягає визнанню протиправною та скасуванню, а позовні вимоги ОСОБА_2 в цій частині підлягають задоволенню.

Стосовно правомірності прийняття ДФС України рішення від 21.08.2019 №40230/6/99-99-11-05-02-25, яким вимога від 12.06.2019 №Ф-1744-50 залишена без змін, а скарга фізичної особи-підприємця, арбітражного керуючого Макового О.В. від 19.07.201 №б/н - без задоволення, суд вважає за доцільне зазначити наступне.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Таким чином, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень є таким, що порушує права і свободи особи в тому разі, якщо, по-перше, таке рішення прийнято владним суб`єктом поза межами визначеної законом компетенції, а по-друге, оспорюване рішення є юридично значимими, тобто таким, що має безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов`язку.

Платниками податків до суду можуть бути оскаржені рішення, дії, бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які порушують права, свободи та інтереси.

Втім, задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті позовні вимоги, які відновлюють фактично порушені права, свободи та інтереси особи у сфері публічно-правових відносин.

Оскаржуване рішення ДФС України від 21.08.2019 №40230/6/99-99-11-05-02-25 саме по собі не є юридично значеним для позивача, оскільки не має безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки позивача шляхом позбавлення його можливості реалізувати належне йому право або шляхом покладення на нього будь-якого обов`язку, не містить приписів вчинити обов`язкові дії позивачу та не створює для нього жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни чи припинення прав позивача, не порушує права свободи та інтереси позивача у сфері публічно-правових відносин, відтак безпосередньо не порушує права та інтереси позивача.

Формуючи вказані висновки, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12.07.2019 №813/5256/13-а в аналогічних відносинах між платником податків та контролюючим органом.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в частині визнання протиправним та скасування рішення про результати розгляду скарги ДФС України від 21.08.2019 №40230/6/99-99-11-05-02-25.

Таким чином, позов ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

За змістом статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , суд вважає за доцільне стягнути на користь останнього за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Полтавській області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 768,40 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ), Державної фіскальної служби України (Львівська площа, 8, м. Київ, 04053, ) про визнання протиправними та скасування вимоги та рішення задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) від 12 червня 2019 року №Ф-1744-50.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області () на користь ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 21 жовтня 2019 року.

Суддя О.В. Гіглава