Справа № 440/3282/19
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2019-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

17 жовтня 2019 рокум. ПолтаваСправа № 440/3282/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Сич С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання - Солтис О.О.,

представника відповідача - Максименко Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі №440/3282/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції Центрального округу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та за час затримки у поновленні на роботі, -

В С Т А Н О В И В:

30 серпня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної екологічної інспекції Центрального округу про стягнення з Державної екологічної інспекції Центрального округу на користь ОСОБА_1 недоотриманого середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 01.01.2019 по 15.04.2019 у сумі 2745,36 грн. та стягнення з Державної екологічної інспекції Центрального округу на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки у поновленні на роботі з 16.04.2019 по дату прийняття судового рішення.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/3282/19, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

19 вересня 2019 року засобами електронного зв`язку та 17 жовтня 2019 року в оригіналі до суду надійшло клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі №440/3282/19, в обґрунтування якого зазначено, що посада, яку займав позивач у Державній екологічній інспекції у Полтавській області не відноситься до посад публічної служби, а тому дана справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Представник відповідача у судовому засіданні 17 жовтня 2019 року підтримав клопотання про закриття провадження у справі та просив його задовольнити.

Позивач у судове засідання 17 жовтня 2019 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі /а.с. 31, 36/.

Вирішуючи клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі №440/3282/19, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 124 Конституції України встановлено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" вказав, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у пункту 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів". Суд дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, "встановлений законом".

Отже, поняття "суд, встановлений законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (пункти 1, 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

За приписами пунктів 1, 2 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Вжитий у Кодексі адміністративного судочинства України термін "суб`єкт владних повноважень" означає: орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Отже, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на підставі законодавства.

Пунктом 17 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про державну службу" державна служба це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; 4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; 5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; 6) управління персоналом державних органів; 7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Наказом Державної екологічної інспекції у Полтавській області від 15.07.2013 №89-о "Про призначення ОСОБА_1 " призначено ОСОБА_1 : на посаду завідувача господарством відділу бухгалтерського обліку та фінансової звітності з 15 липня 2013 року з посадовим окладом згідно з штатним розписом; відповідальним за захист інформації вимога, щодо захисту якої встановлена законом /а.с. 42/.

Наказом Державної екологічної інспекції у Полтавській області від 18.12.2018 № 19-о "Про звільнення ОСОБА_1 " звільнено ОСОБА_1 , завідувача господарством відділу організаційно-аналітичного, документального, матеріально-технічного забезпечення і взаємодії з громадськістю та ЗМІ 18 грудня 2018 року із займаної посади в Державній екологічній інспекції у Полтавській області, у зв`язку з ліквідацією установи відповідно до п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2019 року у справі №1640/3086/18, яка набрала законної сили 27 березня 2019 року, встановлено, що ОСОБА_1 займає посаду завідувача господарством відділу бухгалтерського обліку та фінансової звітності. Позивач в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтвердив, що посада, яку він займає, не віднесена до державної служби, Присягу державного службовця він не приймав, ранг державного службовця йому не присвоювався. Судом апеляційної інстанції встановлено, що посада завідувача господарством відділу бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є посадою державного органу та його апарату, на яку покладено встановлене нормативними актами коло службових повноважень, а робота на ній не належить до службової (публічної) діяльності /а.с. 44-46/.

Таким чином, посада ОСОБА_1 у Державної екологічної інспекції у Полтавській області не відносяться до публічної служби, оскільки не пов`язана з діяльністю на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, не є професійною діяльністю суддів, прокурорів, не є військовою службою, альтернативною (невійськовою) службою, іншою державною службою, патронатною службою в державних органах, службою в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що відносини, які склалися між ОСОБА_1 та відповідачем, не є публічно-правовими, оскільки спір між позивачем з Державною екологічною інспекцією Центрального округу виник з приводу врегулювання трудових відносин між працівником та роботодавцем.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного суду від 19 лютого 2018 року у справі №807/1446/15 (К/9901/6639/18).

Суд зауважує, що незважаючи на те, що у спірних правовідносинах стороною є Державна екологічна інспекція Центрального округу, це не змінює правову природу спірних правовідносин та не робить спір публічно-правовим, оскільки позивач не проходив публічну службу та в спірних правовідносинах Державна екологічна інспекція Центрального округу відносно позивача не виконує функцій суб`єкта владних повноважень.

За правилами частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що даний спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки правовідносини у цій справі мають вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Частиною 2 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі №440/3282/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції Центрального округу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та за час затримки у поновленні на роботі.

Отже, клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі №440/3282/19 обґрунтоване та підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

На підставі викладеного, керуючись статтями 238, 243, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі №440/3282/19 задовольнити.

Закрити провадження у справі №440/3282/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції Центрального округу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та за час затримки у поновленні на роботі.

Роз`яснити позивачу право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Другого апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Повний текст ухвали складено 22 жовтня 2019 року.

Суддя С.С. Сич