Справа № 200/10999/19-а
Суддя: Бабаш Г.П.
Дата ухвалення: 2019-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2019 р. Справа№200/10999/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабаш Г.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у порядку письмового провадження) в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області (, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Поштова, 5) про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорськ Донецької області, в якому просила:

-визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорськ Донецької області №130 від 22.07.2019 року про відмову в призначенні пенсії за віком;

-зобов`язати Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорськ Донецької області повторно переглянути заяву про призначення пенсії за віком №5787 від 15.07.2019 року із врахуванням періоду роботи в малому підприємстві «Агротруд» з 07.02.1995 року по 15.08.1996 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 15.07.2019 року позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорськ Донецької області від 22.07.2019 року №130 позивачу відмовлено у призначені пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

До страхового стажу позивача відповідачем не зараховано період роботи з 07.02.1995 року по 15.08.1996 року в МП «Агробуд», так як назва підприємства до якого позивач був прийнятий на роботу не співпадає з назвою підприємства на печатці при звільненні. Крім того, відповідач у своєму рішенні зазначає, що він не може зарахувати до стажу позивача період роботи в МП «Агробуд» з 07.02.1995 року по 15.08.1996 року, хоча запису з такого підприємства у трудовій книжці позивача немає, а в зазначений період позивач працював на підприємстві «Агробуд».

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13.09.2019 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23.09.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі, за правилами спрощеного судового провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Представником відповідача до суду надано відзив проти адміністративного позову. У відзиві відповідачем зазначено, що 15.07.2019 року до управління звернувся позивач з заявою про призначення пенсії за віком надавши пакет документів.

При розгляді наданих позивачем документів відповідачем було встановлено, що період роботи з 07.02.1995 року по 15.08.1996 року в МП «Агробуд» неможливо зарахувати до стажу згідно трудової книжки, так як в порушення пункту 2.15 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року за №110, назва підприємства, куди була прийнята ОСОБА_1 , не співпадає з назвою підприємства на печатці при звільненні.

Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст. 263 КАС України без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

15.07.2019 року ОСОБА_1 звернулась до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорськ Донецької області з заявою №5787 про призначення пенсії за віком згідно частини 1 статті 26 Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорськ Донецької області від 22.07.2019 року №130 позивачу ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком.

До стажу позивача не зараховано період роботи з 07.02.1995 року по 15.08.1996 року в МП «Агробуд», так як в порушення пункту 2.15 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 року зареєстрованого в Міністерстві юстиції України17.08.1993 року за №110 , назва підприємства, куди були прийнята ОСОБА_1 не співпадає з назвою підприємства на печатці при звільненні. Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, гадання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» «1058-ІV від 09.07.2003 року.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

На підставі п.4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005, в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж.

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Згідно ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. Разом з тим, до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 року № 637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно з п. п. 1 та 2 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно листа Управління реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради від 14.08.2019 року №01.1-23/2729 Сільськогосподарське мале підприємство «Агротруд» було перейменовано у приватне мале підприємство «Агротуд» () Розпорядженням голови виконавчого комітету міської Ради народних депутатів від 13.02.1995 року №35.

Відповідальною особою роботодавця не були своєчасно внесені відомості до трудової книжки позивача про перейменування підприємства, в чому відсутня провина позивача.

На даний час ПМП «Агротруд» у процесі припинення не перебуває, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Порушення роботодавцем порядку заповнення трудової книжки не може бути підставою для не врахування зазначеного вище періоду роботи до загального трудового стажу, так як відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників», згідно з якими відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

Положеннями Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що підставою для призначення пенсії визначено наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Відповідний правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року по справі № 754/14898/15-а (адміністративне провадження № К/9901/11030/18). Суд зауважує на тому, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Оскільки відповідачем під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії не було встановлено будь-яких недоліків оформлення записів про роботу на підприємстві «Агротруд», а недоліком є лише зміна у назві підприємства з «малого підприємства» на «приватне мале підприємство» в період роботи позивача на цьому підприємстві і відсутність запису про це у трудовій книжці, але при цьому зміна назви підприємства підтверджується відповідною довідкою.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 25 квітня 2019 року у справі №593/283/17.

Згідно статті 62 Закону № 1788-XII та підпункту 4 пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Однак, як встановлено судами, відповідачем не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити пільговий стаж позивача.

Крім того, відповідачем при винесенні рішення про відмову в призначенні пенсії позивачу та не зарахуванні до страхового стажу відповідних періодів було не вірно зазначено назву підприємства, в якому позивач працював в період з 07.02.1995 року по 15.08.1996 року, а саме, замість «Агротруд», зазначено «Агробуд».

У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає неправомірною відмову відповідача в зарахуванні вищенаведеного періоду роботи до страхового стажу позивача.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню.

За вимогами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, а тому стягненню підлягає судовий збір у розмірі 768,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань.

На підставі вищевикладеного та керуючись статями 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132,159-161,164,192-194,224-228,241-247, 255,253-263,293-295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області (, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Поштова, 5) про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорськ Донецької області №130 від 22.07.2019 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорськ Донецької області повторно переглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком №5787 від 15.07.2019 року із врахуванням періоду роботи в малому підприємстві «Агротруд» з 07.02.1995 року по 15.08.1996 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області (, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Поштова, 5) суму судового збору у розмірі 768,40 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 243 КАС України зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.П. Бабаш