Справа № 140/1804/19
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/8639/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Пліша М.А., Шинкар Т.І.

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09 липня 2019 року в справі № 140/1804/19 (головуючий суддя Ковальчук В.Д., м. Луцьк) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління містобудування та архітектури Луцької міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління містобудування та архітектури Луцької міської ради, в якому просив: а) визнати протиправними дії щодо відмови у наданні містобудівних умов та обмежень на проектування реконструкції житлової квартири АДРЕСА_1 ;

б) зобов`язати розглянути заяву та надати містобудівні умови та обмеження на проектування реконструкції квартири за вказаною адресою.

Рішенням від 09 липня 2019 року Волинський окружний адміністративний суд у задоволенні позову відмовив повністю.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що суд першої інстанції неправильно трактує норми чинного законодавства, зокрема, ч.4 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», зазначаючи про те, що вказаною нормою надається право здійснювати реконструкцію об`єктів житлового будівництва тільки на замовлення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування на відповідних землях державної чи комунальної власності за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою.

Натомість зазначена норма надає право будь-якій особі здійснювати без документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, реконструкцію, реставрацію або капітальний ремонт об`єктів будівництва за умови, що не змінюються зовнішні геометричні розміри їхніх фундаментів у плані.

А тому вимога відповідача надати для виготовлення містобудівних умов та обмежень документ, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, є протиправним.

Крім того, апелянт акцентує увагу на тому, що квартира, яку він має намір реконструювати, знаходиться на першому поверсі багатоквартирного житлового будинку, а жодним нормативно-правовим актом України не передбачено для власників багатоквартирних будинків наявності документа, що посвідчує право власності чи користування земельними ділянками, на яких розташовані такі будинки.

Припущенням вважає також апелянт твердження суду першої інстанції, що оскільки реконструкція квартири під магазин є зміною функціонального призначення об`єкта нерухомості, то в подальшому на земельній ділянці біля багатоквартирного житлового будинку будуть розташовані східці, пандус, прохід до магазину тощо. Зазначені обставини не підтверджуються жодними доказами.

З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Управління містобудування та архітектури Луцької міської ради не скористалося правом подання відзиву на апеляційну скаргу, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що 10.04.2019 ОСОБА_1 звернувся до Управління містобудування та архітектури Луцької міської ради із заявою про надання містобудівних умов та обмежень на проектування реконструкції житлової квартири АДРЕСА_1 .

До заяви позивачем було додано: копію документа, що посвідчує право власності на квартиру АДРЕСА_1 ; містобудівний розрахунок, що визначає інвестиційний намір замовника; підписи власників інших квартир, які не заперечують проти проведення реконструкції.

Управлінням містобудування та архітектури Луцької міської ради на заяву надано відповідь від 18.04.2019 №20-8/44/2019, в якій зазначено, що для надання містобудівних умов та обмежень позивач повинен надати копію документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, оскільки норма частини 4 статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» надає право здійснювати реконструкцію об`єктів житлового будівництва тільки на замовлення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування на відповідних землях державної чи комунальної власності за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою.

Вважаючи, що жодним нормативно-правовим актом України не передбачено для власників житлових та нежитлових приміщень в багатоквартирних будинках наявності документа, що посвідчує право власності чи користування земельними ділянками, на яких розташовані такі будинки, позивач звернувся з позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції керувався тим, що Управління містобудування та архітектури Луцької міської ради правомірно відмовило позивачу у наданні містобудівних умов та обмежень, тобто діяло в межах Закону та в межах наданих йому повноважень, оскільки позивач не подав усіх визначених частиною третьою статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» документів, а саме - документа, що посвідчує право власності чи право користування земельною ділянкою, на якій має намір здійснити реконструкцію об`єкта.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року № 3038-VI ( надалі - Закон № 3038-VI) встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 2 Закону № 3038-VI планування і забудова територій - діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає реконструкцію існуючої забудови та територій.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону № 3038-VI проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок за умови, зокрема, отримання замовником або проектувальником вихідних даних, основними складовими яких є і містобудівні умови та обмеження (ч.ч. 1,2,3 ст.29 цього Закону).

Містобудівні умови та обмеження надаються відповідними спеціально уповноваженими органами містобудування та архітектури на безоплатній основі.

Перелік об`єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, містобудування та архітектури.

Так, відповідно до Переліку об`єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, затвердженого Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України №289 від 06.11.2017, містобудівні умови не надаються у випадку реконструкції житлових та нежитлових приміщень без зміни їх зовнішньої конфігурації та функціонального призначення.

Відтак, у разі наміру здійснити реконструкцію приміщення зі зміною його функціонального призначення, як у справі, що розглядається, особа повинна отримати містобудівні умови та обмеження.

Частиною 3 статті 29 цього Закону встановлено, що містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на підставі містобудівної документації на місцевому рівні на безоплатній основі за заявою замовника, до якої додаються:

1) копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію;

2) копія документа, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці, або згода його власника, засвідчена в установленому законодавством порядку (у разі здійснення реконструкції або реставрації);

3) викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000;

4) витяг із Державного земельного кадастру.

Для отримання містобудівних умов та обмежень до заяви замовник також додає містобудівний розрахунок, що визначає інвестиційні наміри замовника, який складається у довільній формі з доступною та стислою інформацією про основні параметри об`єкта будівництва.

Цей перелік документів для надання містобудівних умов та обмежень є вичерпним.

Згідно з частиною 4 статті 29 Закону № 3038-VI підставами для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень є:

1) неподання визначених частиною третьою цієї статті документів, необхідних для прийняття рішення про надання містобудівних умов та обмежень;

2) виявлення недостовірних відомостей у документах, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою, або у документах, що посвідчують право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці;

3) невідповідність намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Відмова у наданні містобудівних умов та обмежень здійснюється шляхом направлення листа з обґрунтуванням підстав такої відмови відповідним уповноваженим органом містобудування та архітектури у строк, що не перевищує встановлений строк їх надання.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 звернулася до Управління містобудування та архітектури Луцької міської ради із заявою про надання містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва за адресою: АДРЕСА_1, на реконструкцію квартири АДРЕСА_1 під магазин. Із переліку документів, визначених ч. 3 ст. 29 Закону № 3038-VI, до заяви позивачем не було додано документа, який посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою або копію договору суперфіцію, а також витягу із Державного земельного кадастру.

Листом від 18.04.2019 №20-8/44/2019 Управління містобудування та архітектури Луцької міської ради повідомило позивача про розгляд його заяви, та процитувавши норму ч.4 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», вказало на те, що оскільки позивач не є органом державної влади чи органом місцевого самоврядування, йому необхідно для отримання містобудівних умов та обмежень надати документ, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою.

При цьому, колегія суддів не бере до уваги покликання апелянта на неналежну форму вказаного вище листа, який не має підпису, дати та номера документа, оскільки такий створено в системі електронного документообігу Луцької міської ради, та містить електронний підпис начальника управління, скріплений печаткою, а номер та дата документа зазначені під штрих-кодом у правому нижньому кутку документа.

Електронний документ, який складено відповідно до вимог чинного законодавства та містить усі необхідні реквізити, має таку ж юридичну силу, як і документ, складений у паперовому вигляді.

Основним реквізитом електронного документа є електронний підпис автора чи підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» від 22.05.2003 р. № 852-IV (далі - Закон № 852).

За його наявності оригіналом вважатимуть будь-який створений примірник електронної документа (ч. 2 ст. 7 Закону № 852). Як випливає зі ст. 3 Закону № 852-IV, електронний цифровий підпис (надалі - ЕЦП) вважають аналогом власноручного підпису вповноваженої особи або «мокрої» печатки, якщо під час підписання електронного документа дотримані всі необхідні умови, а саме: ЕЦП підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення ЕЦП; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному в сертифікаті.

Інакше кажучи, підписання електронного документа потрібно підтвердити (засвідчити) наявністю сертифіката цього ключа. Сертифікат, як, власне, і сам ключ, надає акредитований центр сертифікації електронних ключів (надалі - АЦСК).

Нормативно процедуру засвідчення дійсності ЕЦП урегульовано Порядком засвідчення наявності електронного документа (електронних даних) на певний момент часу, затвердженим постановою КМУ від 26.05.2004 р. № 680 (надалі - Порядок № 680). Сутність цієї процедури полягає в тому, що АЦСК повинен зробити свою помітку часу на документі, тобто підтвердити, що ЕЦП належить конкретній особі й на момент підписання є чинним (дійсним). Адже ЕЦП має свій строк дії, зі спливом якого його потрібно поновлювати (підтверджувати).

З наявного в матеріалах справи листа Управління містобудування та архітектури Луцької міської ради колегія суддів вбачає, що такий містить електронний підпис начальника управління Туза В., помітку дати та часу на документі, а саме - 18.04.2019, а також інформацію про чинність сертифіката ключа особи, яка підписала документ.

Відтак, вказаний вище лист колегія суддів розцінює як надану за результатами розгляду заяви позивача відмову у виготовленні містобудівних умов та обмежень у зв`язку з ненаданням позивачем всіх необхідних документів, а саме - документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою.

Проте такі підстави відмови апеляційний суд вважає неправомірними, оскільки, як вбачається з поданих ОСОБА_1 документів та доводів позовної заяви, останній має намір здійснити реконструкцію приміщення в межах існуючого фундаменту.

Частиною четвертою статті 34 Закону № 3038-VI передбачено, що реконструкція, реставрація або капітальний ремонт об`єктів будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів їхніх фундаментів у плані, реконструкція або капітальний ремонт автомобільних доріг, залізничних колій, ліній електропередачі, зв`язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій у межах земель їх розміщення, а також комплексна реконструкція кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду і нове будівництво об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури відповідно до містобудівної документації на замовлення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування на відповідних землях державної чи комунальної власності можуть здійснюватися за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою.

Отже, вказаною нормою передбачено можливість здійснення реконструкції об`єкта будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів фундаменту за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою.

Доводи відповідача про те, що така реконструкція можлива лише на замовлення органів державної влади чи місцевого самоврядування на відповідних землях державної чи комунальної власності є безпідставними, так як конструкція вищевказаної норми Закону вибудована шляхом викладення окремих самостійних видів у переліку робіт, що можуть здійснюватися без зазначених документів на земельну ділянку, а саме: - реконструкція, реставрація або капітальний ремонт об`єктів будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів їхніх фундаментів у плані; - реконструкція або капітальний ремонт автомобільних доріг, залізничних колій, ліній електропередачі, зв`язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій у межах земель їх розміщення; - комплексна реконструкція кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду і нове будівництво об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури відповідно до містобудівної документації на замовлення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування на відповідних землях державної чи комунальної власності.

І саме останній, визначений цією правовою нормою вид діяльності, передбачає умову - замовлення органів державної влади чи місцевого самоврядування на відповідних землях державної чи комунальної власності.

Враховуючи викладене, відповідач при розгляді заяви повинен за результатами детального дослідження поданих документів встановити, чи позивач має намір здійснити реконструкцію квартири без зміни зовнішніх геометричних розмірів фундаменту у плані, і в залежності від встановленого прийняти відповідне рішення щодо видачі містобудівних умов без документів на земельну ділянку.

Проте будь-які висновки щодо дослідження даного питання у відповіді відповідача відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суд дійшла висновку, що заява ОСОБА_1 щодо надання містобудівних умов та обмежень від 10.04.2019 та додані до неї документи не були належним чином розглянуті управлінням містобудування та архітектури Луцької міської ради, не були перевірені відповідачем на предмет відсутності інших недоліків, окрім неподання документа, який посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, що в майбутньому може мати несприятливі наслідки для позивача у вигляді повторної відмови з інших підстав.

Вищевказані норми діючого законодавства вимагають від відповідача при розгляді питання про надання містобудівних вимог і обмежень здійснити повну перевірку усіх поданих документів та враховувати усі обставини, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов переконання, що відмова у видачі містобудівних умов та обмежень не відповідає вимогам, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, зокрема, відповідачем не враховано усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, таке рішення не є пропорційним, зокрема, не дотримано необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення. Відтак, відмову Управління містобудування та архітектури Луцької міської ради у видачі містобудівних умов та обмежень, оформлену листом вих. №20-8/44/2019 від 18.04.2019, слід визнати протиправною та скасувати.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання управління містобудування та архітектури Луцької міської ради видати ОСОБА_1 . містобудівні умови та обмеження для проектування реконструкції житлової квартири АДРЕСА_1 під магазин , то апеляційний суд зазначає, що така позовна вимога не відповідає обставинам справи, оскільки надання містобудівних умов та обмежень без повної перевірки документів відповідачем є передчасною, а тому не підлягає задоволенню.

При цьому оцінити такі документи з точки зору їх достатності та відповідності форми й змісту вимогам законодавства апеляційний суд позбавлений можливості, оскільки такі відсутні в матеріалах справи.

Разом з тим, враховуючи встановлені обставини справи та наведені норми закону, якими регулюються спірні відносини, з огляду на повноваження органів містобудування та архітектури, відповідно до частини другої статті 9 КАС України, колегія суддів дійшла висновку про обрання належного способу захисту, який необхідний для відновлення порушеного права позивача, шляхом зобов`язання Управління містобудування та архітектури Луцької міської ради повторно розглянути звернення ОСОБА_1 щодо надання містобудівних умов та обмежень для проектування реконструкції житлової квартири АДРЕСА_1 з урахуванням висновків, викладених судом у мотивувальній частині постанови.

Суд першої інстанції не звернув на вказані обставини належної уваги, не дослідив їх належним чином та не надав їм відповідної правової оцінки, а тому дійшов помилкового висновку щодо відсутності підстав для задоволення адміністративного позову.

В силу приписів ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для вирішення справи, та неправильне застосування норм матеріального права, а тому вважає правильним скасувати судове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити частково.

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до квитанцій № 0.0..1 від 04.03.2019 та № б/н від 29.07.2019 ОСОБА_1 сплатив судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірах 704, 80 грн та 1152, 60 грн відповідно.

Відтак, враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги та вимоги ч. 6 ст. 139 КАС України, на користь ОСОБА_1 слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління містобудування та архітектури Луцької міської ради 928, 70 грн сплаченого судового збору.

Керуючись ст. ст. 243, 310, 315, 317, 321, 322 , 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09 липня 2019 року в справі № 140/1804/19 та ухвалити постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління містобудування та архітектури Луцької міської ради, оформлене листом №20-8/44/2019 від 18.04.2019, про відмову у наданні ОСОБА_1 містобудівних умов та обмежень на проектування реконструкції житлової квартири АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Управління містобудування та архітектури Луцької міської ради повторно розглянути звернення ОСОБА_1 про надання містобудівних умов та обмежень на проектування реконструкції житлової квартири АДРЕСА_1 з урахуванням висновків, викладених судом у мотивувальній частині постанови.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Управління містобудування та архітектури Луцької міської ради (вул. Лесі Українки, 35, м. Луцьк, 43025) судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 928 (дев`ятсот двадцять вісім) гривень 70 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді М. А. Пліш
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 22.10.2019.