Справа № 320/6550/18
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2019-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/6550/18 Суддя (судді) першої інстанції: Василенко Г.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Єгорової Н.М. та Сорочка Є.О.,

за участю секретаря Лисенко І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2019 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ-Профіль" до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Київ-Профіль» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС в Київській області (далі - відповідач), у якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 25.11.2018р. № та від 26.11.2018р. № .

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2019 року позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення від 28 лютого 2019 року та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з`явились в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, уповноваженими працівниками податкового органу на підставі направлень від 31.08.2018 №3737, 3738, 3739, 3740, 3741, 3742 та 3743 виданих ГУ ДФС у Київській області, та наказу ГУ ДФС у Київській області від 12.09.2018 № 1912, проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «Київ-Профіль» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 30.06.2018, відповідно до затвердженого плану документальної перевірки

Перевіркою встановлено, що ТОВ «Київ-Профіль» відображено взаємовідносини з ТОВ «Євротрейд-Оіл» та ТОВ «Ресторація Плаза». Відповідач в ході проведення аналізу даних Єдиного реєстру податкових накладних по ланцюгу формування податкового кредиту ТОВ «Євротрейд-Оіл» та фінансово-господарської діяльності ТОВ «Ресторація Плаза» дійшов висновку про нереальність (безтоварність) господарських операцій ТОВ «Євротрейд-Оіл» з ТОВ «Київ-Профіль» та відсутність необхідних умов для здійснення господарської діяльності ТОВ «Ресторація Плаза» з наданням податкової вигоди по ланцюгу формування податкового зобов`язання на покупців за рахунок формування податкового кредиту від суб`єктів реального сектору економіки.

За результатами такої проведеної перевірки працівники ГУ ДФС у Київській області дійшли висновку про порушення позивачем п.44.1, ст.44, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток підприємств на загальну суму 649357 грн., в тому числі за 2016 рік - 585254 грн.; за 2017 рік - 41048 грн.; за півріччя 2018 року - 23055 грн.

Також, відповідач вказує на порушення позивачем п.44.1, ст.44, п.198.1, 198.2, 198.3 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від`ємне значення податку на додану вартість на загальну суму 83279 грн., в тому числі за червень 2018 року на суму 83279 грн.

Так, за результатами проведеної перевірки ГУ ДФС у Київській області складено акт від 12.11.2018 № 982/10-36-14-02-13/32659407.

На підставі зазначеного акту відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 25.11.2018р. № та від 26.11.2018р. № .

Вважаючи зазначені рішення податкового органу такими, що суперечать вимогам чинного податкового законодавства позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів шляхом подання цього адміністративного позову.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач (суб`єкт владних повноважень) не довів належними документальними доказами правомірність та обґрунтованість прийнятого ним податкового повідомлення-рішення.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України (далі - «ПК України») для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

За змістом статті 203 ПК України податкова декларація з податку на додану вартість подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку для подання податкової декларації.

Підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно пункту 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Приписами ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ч. 1 ст. 9 вказаного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

При цьому, варто звернути увагу, що одним із принципів бухгалтерського обліку та фінансової звітності є превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми (стаття 4 Закону № 996-XIV). У відповідності до зазначеного принципу, неважливо яку операцію було оформлено документально, значення має виключно те, яка операція була здійснена фактично. Тобто, документальне оформлення операції, відмінної від тої, яка реально відбулася, не дає права особі обліковувати таку операцію, натомість обліку підлягає та операція, яка фактично відбулася.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Тобто, при вирішенні питання про правомірність формування податкових зобов`язань суд повинен встановити, насамперед, реальність господарської операції, про що мають свідчити належним чином оформлені первинні документи. При цьому чинне законодавство передбачає перелік необхідних первинних документів з огляду на предмет господарських відносин. При дослідженні факту здійснення господарської операції повинні оцінюватися відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Як вірно встановлено судом першої інстанції видами діяльності ТОВ «Київ-Профіль» є: виробництво виробів із бетону гіпсу та цементу; холодне штампування та гнуття; виробництво металевих дверей і вікон.

Як вбачається з матеріалів справи між позивачем та ТОВ «Євротрейд-Оіл» укладено договір поставки № 21042017/01 від 21.04.2017 року. Згідно умов вказаного договору ТОВ «Євротрейд-Оіл» зобов`язується передати у власність ТОВ «Київ-Профіль» оливу індустріальну та розчинник, а позивач зобов`язується прийняти та оплатити товар протягом п`яти робочих днів. Також умовами договору встановлено, що товар повинен відповідати діючим стандартам і сертифікатам якості. Поставка товару здійснюється за рахунок продавця.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, з чим погоджується колегія суддів, на виконання умов укладеного договору сторонами сформовані оборотно-сальдові відомості, виставлені рахунки на оплату товару, видаткові накладні, оформлені податкові накладні, товаро-транспортні накладні. Надані паспорти якості на придбаний товар, що підтверджується матеріалами справи.

Крім того, позивачем надано виписки по рахунку у ПАТ «Укрсоцбанк», які підтверджують факт перерахування коштів на рахунки ТОВ «Євротрейд-Оіл», що свідчить про безготівкову форму розрахунку позивача із зазначеним контрагентом.

Крім іншого, як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивачем було укладено договір поставки № 35/15 від 21.03.2016 року з ТОВ «Ресторація Плаза».

Умовами вказаного договору визначено, що постачальник - ТОВ «Ресторація Плаза» зобов`язується передати у власність позивача сталь оцинковану в рулонах, металевий профіль, підвіс пружинний, рулони з покриттям, а ТОВ «Київ-Профіль», в свою чергу, зобов`язується прийняти та оплатити товар. Поставка товару здійснюється транспортом продавця та за рахунок продавця.

На підтвердження виконання умов договору позивачем надано сформовані сторонами оборотно-сальдові відомості, виставлені рахунки на оплату товару, видаткові накладні, оформлені податкові накладні, товаро-транспортні накладні.

Також, позивачем надано виписки по рахунку у ПАТ «Укрсоцбанк», що підтверджує оплату у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунки ТОВ «Ресторація Плаза».

Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що зазначені суми перерахунку по договору вказані позивачем в декларації з податку на прибуток.

З наведеного вище вбачається, що позивачем надані усі первинні документи, які підтверджують реальність здійснених господарських операцій при придбанні послуг у контрагентів ТОВ «Євротрейд-Оіл» та ТОВ «Ресторація Плаза».

З огляду на викладене, та враховуючи, що відповідач в конкретних господарських операціях не ставить під сумнів відповідність первинних бухгалтерських документів вимогам чинного податкового законодавства, та останнім не надано відомостей щодо скасування чи визнання недійсними за рішенням суду на момент укладання чи виконання договорів свідоцтво про державну реєстрацію та свідоцтво платника податку на додану вартість ТОВ «Євротрейд-Оіл» та ТОВ «Ресторація Плаза», колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність тверджень податкового органу про фіктивність та нереальність господарських операцій, що здійснювались між позивачем та контрагентами - ТОВ «Євротрейд-Оіл» і ТОВ «Ресторація Плаза».

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Враховуючи вищевикладене в сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не доведено належними документальними доказами правомірність та обґрунтованість прийнятого ним податкового повідомлення-рішення, а тому наявні підстави для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено 22.10.2019 року.