Справа № 500/409/19
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/409/19

17 жовтня 2019 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Подлісної І.М.

за участю:

секретаря судового засідання Павловського Ю.Б.

позивача ОСОБА_1

представника позивача Кожевнікової О.В.

представника відповідача Живчик В.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Тернопільській області про скасування вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Тернопільській області про скасування вимоги.

Позовні вимоги, з врахуванням уточнених позовних вимог позивач обґрунтовує тим, що 12.11.2018 р. ГУ ДФС у Тернопільській області надіслали вимогу про сплату боргу недоїмки від 12.11.2018р. №Ф-5272-54 в розмірі 15819 грн. 54 коп.

Не погодившись із даною вимогою позивачем було оскаржено її до Державної фіскальної служби України та 29.01.2019р. ОСОБА_1 отримала відповідь про відмову в скасуванні зазначеної вимоги посилаючись на те, що згідно бази даних вона перебуває на обліку в органах доходів і зборів як фізична особа - підприємець (дата державної реєстрації 22.01.2003р.) та на дату формування оскаржуваної вимоги не перебувала в стані припинення підприємницької діяльності. Згідно облікових даних інформаційної системи органів доходів і зборів платника, загальна сума заборгованості, станом на 31.10.2018р. становить 15819 грн. На підставі цих даних ГУ ДФС у Тернопільській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12.11.2018р.

Станом на 11.12.2018р. згідно опису Державного реєстратора в державному реєстрі позивачем подано заяву про припинення підприємницької діяльності. І тому, ОСОБА_1 вважає, що дане рішення Державної фіскальної служби України та вимогу про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДФС у Тернопільській області від 12.11.2018р. №Ф-5272-54 в розмірі 15819 грн. 54 коп. є незаконними.

Ухвалою від 13.02.2019 судом прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Представник відповідача скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 27.02.2019. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові.

28 лютого 2019 року ухвалою суду було призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи на 27.03.2019 о 11:45 год.

27 березня 2019 року ухвалою суду відкладено розгляд справи на 08.04.2019 о 11:00 год.

Ухвалою суду від 08.04.2019 зупинено провадження по справі до вирішення цивільної справи № 607/5034/19 щодо встановлення факту не здійснення ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ / ІПН: НОМЕР_1 ) підприємницької діяльності за період з 01.02.2008 по 11.12.2018 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області.

29 травня 2019 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області винесено ухвалу про повернення позовної заяви, так як позивачем не усунено недоліки позовної заяви у встановлений судом строк. Отже, у зв`язку з цим, і відпали обставини, які були підставою для зупинення провадження.

01.07.2019 ухвалою суду поновлено провадження у справі № 500/409/19 та призначено її до судового розгляду на 18.07.2019 о 11:00год.

Ухвалами суду від 18.07.2019, від 27.08.2019 відкладено розгляд справи. Наступне судове засідання призначено на 17.09.2019 о 10:30 год.

05 вересня 2019 року представником відповідача подано відзив на позов, з врахуванням уточненої позовної заяви.

А також, 09.09.2019 представником відповідача долучено клопотання про заміну сторони, а саме відповідача Головне управління ДФС у Тернопільській області () на його правонаступника - Головне управління ДПС у Тернопільській області ().

З метою виконання постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 року №537 "Про утворення територіальних органів Державної податкової служби" та керуючись наказом Державної фіскальної служби України від 31.07.2019 року №7-рг "Про реорганізацію головних управлінь у областях та м. Києві" Головним управлінням ДФС у Тернопільській області прийнято наказ №1473 від 01.08.2019 року "Про затвердження персонального складу комісії з реорганізації Головного управління ДФС у Тернопільській області" .

Так, відповідно до п.3 Наказу №1473 від 01.08.2019 року визначено строк проведення реорганізації ГУ ДФС у Тернопільській області - "три місяці з дня опублікування повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи". З огляду на що, виникає об`єктивна необхідність заміни сторони відповідача у даній справі правонаступником - Головним управління ДПС у Тернопільській області.

У зв`язку із розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року №682-р "Питання Державної податкової служби", ДПС України видала наказ від 28.08.2019 року №36 "Про початок діяльності Державної податкової служби України".

Враховуючи, вимоги листа ДПС України від 28.082019 року №527/7/99-00-01-01-02, Головне управління ДПС у Тернопільській області розпочало діяльність згідно наказу ГУ ДПС у Тернопільській області від 29.08.2019 року №9.

Ухвалою суду від 17.09.2019, постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати, згідно ч.7, 8 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) замінено сторону відповідача на Головне управління ДПС у Тернопільській області та оголошено перерву до 17.10.2019 о 11:00 год. для підготовки до надання нових пояснень по справі.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити в повному обсязі, з врахуванням уточненої позовної заяви та додаткових пояснень по справі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову з мотивів викладених у відзиві на уточнену позовну заяву та додаткових пояснень. Просила в задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Суд, заслухавши в судовому засіданні думку позивача, представника позивача та представника відповідача, з`ясувавши усі обставини справи та перевіривши їх доказами приходить до переконання, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до інформації щодо ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), яка міститься у інформаційній системі «Податковий блок. Облік платників податків», а саме: розділ «Реєстраційні дані», відомо, що Позивач зареєстрована як фізична особа - підприємець станом на 22.01.2003 року та взята на облік Тернопільською ОДПІ станом на 22.01.2003 року за номером 70727 з присвоєнням стану платника податків «0 - платник податків за основним місцем обліку».

Так, згідно з ідентифікаційними даними щодо ОСОБА_1 відповідно до ІС «Податковий Блок» позивача - фізичну особу, яка отримувала доходи від підприємницької діяльності, припинено, але не знято з обліку (картки особових рахунків не пусті) 11.12.2018р.. Згідно з даними про реєстрацію платником ЄСВ ОСОБА_1 належить до категорії страхувальника 244, тобто є фізичною особою- підприємцем, державна реєстрація якого припинена за заявницьким принципом та який перебуває на обліку як платник ЄСВ.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску, умови та порядок нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України від 08 липня 2010 року № 2464-УІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464).

Відповідно до п.4 ч.І ст.4 Закону №2464 платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 Закону № 2464, які обрали спрощену систему оподаткування, базою нарахування єдиного внеску є суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (пункт 3 частини першої статті 7 Закону № 2464).

Щодо фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію за віком або соціальну допомогу. Звіт зазначеними особами не подається. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного страхування (ч.4 ст.4 Закону №2464).

Отже позивачем помилково трактуються норми Закону №2464.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону №2464, рішення, прийняті органами доходів і зборів з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Відповідно до підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Законом України від 06 грудня 2016 року № 1774-УІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до Закону України № 2464 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які набули чинності з 01 січня 2017 року, зокрема у першому реченні абзацу другого п. 2 частини першої ст. 7 слова «має право самостійно» замінено словом «зобов`язаний».

Тобто, якщо платником єдиного внеску не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом № 2464. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (абзац другий п. 2 частини першої ст. 7 Закону № 2464).

Платники єдиного внеску зобов`язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (п. 1 частини другої ст. 6 Закону № 2464).

Ставка єдиного внеску для платників єдиного внеску відповідно до норм частини п`ятої ст. 8 Закону № 2464 встановлено у розмірі 22 відсотки.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (частина дванадцята ст. 9 Закону № 2464).

3 01 січня 2017 року, якщо особа не отримує дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року від підприємницької діяльності, вона зобов`язана визначити базу нарахування єдиного внеску. Сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи або внесення до Реєстру самозайнятих осіб запису про припинення такої діяльності з фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування санкцій за їх невиконання (пункт 18 глави XI Наказу). Після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватись у контролюючих органах як фізична особа - платник податків, яка отримувала доходи від провадження підприємницької діяльності. Така фізична особа має забезпечити остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності, в установлені строки подати відповідному контролюючому органу декларацію за останній базовий податковий (звітний) період, в якій відображаються виключно доходи від проведення підприємницької діяльності.

У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи (ч.8 ст.9 Закону №2464).

Датою проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1 є 11.12.2018 (номер проведення державної реєстрації припинення - 1024246), тобто останній звітний період для Позивача має закінчуватися 11.12.2018, а оскаржувана вимога сформована податковим органом 12 листопада 2018 р., відтак твердження позивача та її представника про те, що на момент винесення вимоги вона припинила підприємницьку діяльність не відповідає дійсним обставинам.

Облік здійснюється шляхом внесення до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків записів про державну реєстрацію або припинення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності, перереєстрацію тощо.

Відповідно до пункту 18 глави XI Наказу встановлено, що зняття з обліку фізичних осіб як платників податків у контролюючих органах здійснюється наступним чином.

Підставою для зняття фізичної особи - підприємця з обліку у відповідному контролюючому органі є відомості про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням, або за судовим рішенням, або у разі її смерті, або оголошення її померлою, або визнання її безвісно відсутньою, а також відомості відповідної реєстраційної картки.

Дата зняття з обліку фізичної особи - підприємця відповідає даті отримання відомостей про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця. Дані про зняття з обліку платника податків фіксуються в журналі за формою N 6-ОПП. Номер зняття з обліку відповідає номеру відповідного запису в журналі за формою N 6-ОПП.

Отже, підтвердженням припинення підприємницької діяльності є відомості (витяг) відповідного реєстру, до якого вноситься інформація про державну реєстрацію такої діяльності, щодо припинення, або зупинення, або зміни організаційної форми відповідної діяльності з незалежної (індивідуальної) на іншу.

Відомості про відсутність (наявність) заборгованості зі сплати податків і зборів за формою N 30-ОПП є єдиним документом, що підтверджує відсутність (наявність) заборгованості з податків, зборів. У випадках, передбачених іншими нормативно-правовими актами, відсутність заборгованості з платежів до бюджету, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, підтверджується відповідною довідкою (пункт 15 глави XI Наказу).

Окрім того, виключенню підлягають також відомості з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Так, статтею 5 Закону про ЄСВ зазначено, що зняття з обліку осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність, відбувається за заявами таких осіб після проведення передбачених законодавством перевірок платників, звірення розрахунків та проведення остаточного розрахунку.

На дату формування оскаржуваної вимоги, а саме, 12.11.2018, ОСОБА_1 не перебувала в стані припинення підприємницької діяльності та не була знята з обліку як платник єдиного соціального внеску, а відтак його нарахування є правомірним.

Щодо наявності підстав нарахування недоїмки, то суд зазначає наступне. Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Мінфіну від 20.04.2015 №449 (далі Інструкція №449) регламентовано Порядок стягнення заборгованості з платників єдиного внеску.

Відповідно до п.4 р. VI Порядок стягнення заборгованості з платників Інструкції №449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком б до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Оскільки, платником не виконувалось жодних дій передбачених чинним законодавством, в тому числі подання звітності та нарахування ЄСВ самостійно, - то Головним управлінням ДФС у Тернопільській області , відповідно до ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та на підставі інформаційної системи органів доходів і зборів було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12.11.2018 року.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, досліджені в судовому засіданні докази, норми законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, доказів, які б спростовували правомірність дій відповідача позивачем не представлено, а судом таких доказів не здобуто, в зв`язку з чим суд приходить до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ / ІПН: НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної податкової служби у Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Білецька, 1,м. Тернопіль,46021, ЄДРПОУ / ІПН: 39403535) про скасування вимоги Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області від 12.11.2018 № Ф-5272-54 в розмірі 15819,54 грн. відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 жовтня 2019 року.

Головуючий суддя Подлісна І.М.