Справа № 826/2195/16
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2019-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 жовтня 2019 року

Київ

справа №826/2195/16

касаційне провадження №К/9901/25948/18

Верховний Суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду: головуючої - Шипуліної Т.М. суддів: Бившевої Л.І., Васильєвої І.А., Гончарової І.А., Олендера І.Я., Білоуса О.В., Гімона М.М., Желтобрюх І.Л., Гусака М.Б., Пасічник С.С., Юрченко В.П.,Усенко Є.А., Хохуляка В.В., Ханової Р.Ф. розглянувши в порядку письмового провадження
касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю «Фудмережа»
на постановуОкружного адміністративного суду м. Києва від 15.02.2016 (суддя Келеберда В.І.)
та ухвалуКиївського апеляційного адміністративного суду від 24.03.2016 (головуючий суддя - Шурко О.І., судді: Василенко Я.М., Степанюк А.Г.)
у справі №826/2195/16
за поданнямГоловного управління ДФС у Рівненській області
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Фудмережа»
пропідтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДФС у Рівненській області звернулося до адміністративного суду з поданням до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фудмережа» про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна.

Подання мотивоване тим, що ТОВ «Фудмережа» 09.02.2016 не були допущені посадові особи Головного управління ДФС у Рівненській області до проведення перевірки, про що складено акт №16/21/36387249, що є законною підставою для прийняття рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків, яке підлягає підтвердженню в судовому порядку.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.02.2016, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.03.2016, подання задоволено. Суд підтвердив обґрунтованість повного адміністративного арешту майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Фудмережа», застосованого рішенням першого заступника начальника ГУ ДФС у Рівненській області від 10.02.2016.

Задовольняючи подання, суди попередніх інстанцій керувався тим, що застосування адміністративного арешту майна є обґрунтованим, оскільки факт недопуску посадових осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки підтверджується належними доказами. При цьому, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що у розглядуваній ситуації спір про право відсутній, оскільки оскарження наказу про проведення перевірки та рішення про застосування адміністративного арешту майна в адміністративному порядку є лише запереченням наявності обставин, що слугували підставою для звернення з поданням, у зв`язку з чим постановив ухвалу від 15.02.2016 про відмову в задоволенні клопотання про закриття провадження, яка за правилами процесуального закону не може бути оскаржена окремо від рішення суду.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фудмережа» подало касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким закрити провадження у справі, оскільки вважає, що постанову та ухвалу було прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80, підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України, пункту 1 частини першої статті 157, частин першої та п`ятої статті 1833 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакцій, чинній на момент постановлення оскаржених судових рішень судів попередніх інстанцій).

Товариство також вказує на те, що наказ про призначення проведення фактичної перевірки не відповідає вимогам пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України, оскільки містить лише посилання на правові підстави для проведення такого контрольного заходу без зазначення фактичних підстав. Крім того, зазначає, що відповідач оскаржив у досудовому порядку наказ про проведення перевірки, а також рішення про застосування адміністративного арешту майна, що свідчить про наявність спору про право та виключає можливість вирішення справи у провадженні за поданням органу доходів і зборів.

Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 211 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції до 15.12.2017, яка діяла на час ухвалення судових рішень), обумовлено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку судові рішення суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції повністю або частково, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Судовий розгляд спору у даній справі здійснювався в особливому порядку, передбаченому положеннями статті 1833 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції до 15.12.2017).

Частиною десятою статті 1833 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що апеляційний перегляд постанови суду першої інстанції здійснюється за загальною процедурою. Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку за загальною процедурою.

Таким чином, відповідно до положень процесуального закону, що діяв на час постановлення оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції, таке судове рішення, прийняте у порядку статті 1833 Кодексу адміністративного судочинства України, є остаточним і оскарженню не підлягає. Тобто, право на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції у справі за зверненням органів доходів і зборів в касаційному порядку виникає за умови ухвалення судом апеляційної інстанції тільки постанови.

Водночас, відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції з 15.12.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Особливості провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів із заявою про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків регулюються статтею 283 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції з 15.12.2017).

Відповідно до частини третьої статті 272 КАС України (в редакції 15.12.2017) судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273 - 277, 282 - 286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Отже, Кодексом адміністративного судочинства України в редакції з 15.12.2017 також не передбачено можливість оскарження у касаційному порядку рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтею 283 цього Кодексу.

Касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Фудмережа» подана на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.02.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24.03.2016, прийнятих у порядку статті 1833 Кодексу адміністративного судочинства України, які за наслідками апеляційного перегляду спору є остаточними і оскарженню не підлягають, тому касаційна скарга прийнята до провадження суду касаційної інстанції помилково, у зв`язку з чим касаційне провадження у справі належить закрити.

Керуючись статтями 243, 328 Кодексу адміністративного судочинства України Верховний Суд у складі судової палати Касаційного адміністративного суду,

УХВАЛИВ:

1. Касаційне провадження у справі за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фудмережа» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.02.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24.03.2016 - закрити.

2. Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

............................ Т.М. Шипуліна

............................ О.В. Білоус

............................ Л.І. Бившева

........................... І.А. Васильєва

........................... М.М. Гімон

........................... І.А. Гончарова

........................... М.Б. Гусак

........................... І.Л. Желтобрюх

............................ І.Я. Олендер

............................ С.С. Пасічник

........................... В.П. Юрченко

........................... Є.А. Усенко

........................... В.В. Хохуляк

........................... Р.Ф. Ханова

Судді Верховного Суду