Справа № 750/2769/19
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2019-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 750/2769/19 Суддя першої інстанції: Тихоненко О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Файдюка В.В. та Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві апеляційну скаргу Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 травня 2019 року, яке прийняте в порядку в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України щодо не призначення ОСОБА_1 пенсії за віком;

- зобов`язати Чернігівське об`єднане управління Пенсійного фонду України призначити ОСОБА_1 пенсію за віком у відповідності до вимог та положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 травня 2019 року вказаний адміністративний позов був задоволений.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Скаржник вказує на те, що ОСОБА_1 було призначено пенсію за вислугу років з 26 липня 2010 року, тому вона має право на перерахунок пенсії у зв`язку з переведенням на пенсію за віком.

Відзив на апеляційну скаргу Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України від ОСОБА_1 не надходив.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 травня 2019 року - без змін виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами справи не заперечується, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Чернігівському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України. З 26 липня 2010 року їй було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» як працівнику освіти.

ОСОБА_1 з 01 вересня 2010 року була прийнята на посаду вчителя музики, в зв`язку з чим виплата пенсії за вислугу років їх була припинена.

У грудні 2018 року позивач звернулася до Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом від 09 жовтня 2018 року № 24321/06 ОСОБА_1 було повідомлено про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з тих підстав, що 26 липня 2010 року їй була призначена пенсія за вислугу років. Також позивачу роз`яснено, що вона має право на перерахунок пенсії в зв`язку з переведенням з одного виду пенсії на інший, тобто перехід з пенсії за вислугу років на пенсію за віку з урахуванням ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Не погоджуючись із такими діями Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України, ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що первинно у липні 2010 року позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до положень Закону України «Про пенсійне забезпечення». Натомість у грудні 2018 року позивач зверталася до відповідача за призначенням іншої пенсії (за віком) за іншим законом, а саме Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Підставою для відмови у призначенні пенсії позивачу стало те, що у 2010 році їй була призначена пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». Відповідач вважає, що в такому випадку ОСОБА_1 необхідно було подати заяву про перехід з одного виду пенсії на інший, а не про призначення пенсії. Зміст заяви має суттєве значення, адже впливає на показних середньої заробітної плати (доходу), який враховується при обчисленні розміру пенсії.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч. 1 ст. 9 вказаного Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Натомість ОСОБА_1 з 26 липня 2010 року була призначена пенсія за вислугу років, яка була передбачена Законом України «Про пенсійне забезпечення», проте відсутня у Законі України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Положеннями ч. 3 ст. 45 зазначеного Закону передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Зазначені норми права у своїй сукупності вказують на те, що ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачений порядок переведення з одного виду пенсії, передбаченої саме цим Законом, на інший.

Водночас ОСОБА_1 зверталася до відповідача із заявою про призначення іншої пенсії (за віком) за іншим законом, ніж була призначена їй у 2010 році.

Як раніше зазначалося, позивачу була призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», а у 2018 році вона просила Чернігівське об`єднане управління Пенсійного фонду України призначити пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Під час розгляду та вирішення даної справи колегія суддів враховує, що порядок застосування абз. 2 ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо особи, яка отримувала пенсії, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», у подальшому подала заяву про призначення пенсії за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», був викладений у постановах Верховного Суду від 12 липня 2019 року у справі № 497/2156/16-а, від 24 липня 2019 року у справі № 266/3680/16-а, від 15 серпня 2019 року у справі № 211/5907/16-а.

Згідно правового висновку, викладеного у вказаних постановах, ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак, позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії. За призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивач звернувся вперше.

Верховний Суд дійшов до висновку що за вказаних обставин застосування ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є необґрунтованим.

У відповідності до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, посилання відповідача на ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як на підставу для висновку про те, що позивачу необхідно було подати заяву про переведення з одного виду пенсії на інший, є необґрунтованими.

При вирішенні апеляційної скарги колегія суддів також враховує, що суд першої інстанції перевірив наявність у ОСОБА_1 правових підстав для призначення пенсії за віком. Відповідач не заперечує, що позивач досягла відповідного віку та має необхідний стаж для призначення такої пенсії. Єдиною підставою для відмови у нарахуванні та виплаті пенсії за віком було те, що ОСОБА_1 подала заяву про призначення пенсії, а не заявою про переведення з одного виду пенсії на інший.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1

Доводи апеляційної скарги Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 13 травня 2019 року, та не можуть бути підставами для його скасування.

Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 травня 2019 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 134, 139, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України - залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 травня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді В.В. Файдюк

Є.В. Чаку