Справа № 440/3029/19
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2019-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/3029/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шевякова І.С. розглянув у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Миргородського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги:

- визнати протиправним дії відповідача щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01 травня 2018 року по 30 червня 2019 року включно;

- зобов`язати відповідача здійснити виплату заборгованості пенсії ОСОБА_1 за період з 01 травня 2018 року по 30 червня 2019 року включно.

Під час розгляду справи суд

В С Т А Н О В И В:

14 серпня 2019 року ОСОБА_1 (надалі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Миргородського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України (надалі також - відповідач-1) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року залучено до участі у справі співвідповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі також - відповідач-2), вирішено перейти до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Аргументи учасників справи

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказувала, що є пенсіонером та отримує пенсію за віком. У зв`язку з проведенням бойових дій та антитерористичної операції в її населеному пункті, вона змінила постійне місце проживання та переїхала до міста Миргород Полтавської області, де стала на облік як внутрішньо переміщена особа. Позивачкою зазначено, що з 01 травня 2018 року відповідач-1 припинив їй виплату пенсії з підстав, не передбачених ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та без прийняття будь-якого відповідного рішення. ОСОБА_1 вважає такі дії незаконними, оскільки вони порушують її право на пенсійне забезпечення.

Не погоджуючись із позовними вимогами, відповідачі надали до суду відзиви на позов /а.с. 29-30, 70-71/, у яких відповідачі просили відмовити у задоволенні позову, посилаючись на постанову Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509 "Про облік внутрішньо переміщених осіб" (далі - Постанова КМУ № 509), від 05 листопада 2014 року № 637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" (далі - Постанова КМУ № 637) та від 08 червня 2016 року № 365 "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" (далі - Постанова КМУ № 365).

Органами Пенсійного фонду зазначено, що пенсійні кошти з 01.05.2018 по 31.05.2018 та з 01.07.2018 по 30.06.2019 у сумі 88 152,25 грн. обліковані та будуть виплачені на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного відповідачі вважають, що діяли у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", підзаконними нормативними актами, прийнятими постановами КМУ.

У судове засідання з розгляду справи по суті представник позивача не з`явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника.

У судове засідання з розгляду справи по суті представник відповідача не з`явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника.

Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України, а також відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив розглянути справу у порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Обставини справи, встановлені судом

Позивач є пенсіонером за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення №4/59 від 11.05.1979 року /а.с. 17-19/.

Відповідно до довідки управління соціального захисту населення Миргородської міської ради від 20.05.2019 №1632-, ОСОБА_1 взята на облік як внутрішньо переміщена особа /.с.20/

22.05.2019 позивач звернулася до Миргородського об`єднаного УПФУ Полтавської області із заявою про призначення пенсії /а.с.40/ та заявою, у якій просила отримати її пенсійну справу з УПФУ в Володарському районі Донецької області, у зв`язку з переїздом до міста Миргород Полтавської області як внутрішньо переміщеної особи /а.с. 43/.

У зв`язку з надходженням заяви, Миргородський об`єднаний УПФУ Полтавської області звернувся до УПФУ у Володарському районі Донецької області із листом №3690/03-24 від 27.05.2019 про направлення паперової пенсійної справи, електронної інформації (макета пенсійної справи) та атестату, у якому просив вказати відомості про період до якого пенсіонер отримував пенсію /а.с. 56/.

Згідно із супровідним листом №1082/05/2 від 06.06.2019, Мангушське об`єднане УПФУ Донецької області надало макет пенсійної справи ОСОБА_1 /а.с.57/ та зазначило, що виплату пенсії останній здійснено до 31.05.2018 у сумі 6448,79 грн.

Такі ж відомості містяться у інформаційній системі ПФУ щодо виплати пенсії /а.с.38/, у якій зазначено, що пенсія за травень 2018 року у розмірі 6448,79 грн. та за червень 2018 року у розмірі 6448,79 грн. виплачена у повному обсязі.

Таким чином, позивачу виплачено пенсію за травень 2018 року у розмірі 6448,79 грн. та за червень 2018 року у розмірі 6448,79 грн. у повному обсязі.

Згідно з відомостями, що містяться у інформаційній системі ПФУ /а.с.39/ пенсія у розмірі 77 168, 98 грн. за період з 01.07.2018 по 30.06.2019 нарахована, проте не виплачена.

Рішенням комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при управлінні соціального захисту населення Миргородської міської ради №1 від 30.05.2019 відновлено виплату пенсії ОСОБА_1 /а.с.50/.

Починаючи з 01.07.2019 виплату пенсії ОСОБА_1 відновлено.

Разом з тим, листом Миргородського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України від 22.07.2019 №673/36-02.13/10 /а.с. 21/ повідомлено позивача, що згідно з п.15 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року №365, пенсійні кошти за період з 01.05.2018 по 31.05.2018 та з 01.07.2018 по 30.06.2019 у сумі 88 152,25 грн. обліковані та будуть виплачені на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Позивач, вважаючи дії відповідачів щодо відмови у виплаті пенсії за період з 01.05.2018 по 30.06.2019 протиправними, звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Норми права, які підлягають застосуванню

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з статтею 92 Конституції України, виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Згідно з статтею 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом , або в частині, що не суперечить цьому закону.

Відповідно до ч.2 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Статтею 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» чітко передбачено підстави для припинення виплати пенсії, а саме виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Пунктом 1 постанови КМУ від 05.11.2014 № 637 (у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) установлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509.

Поновлення або припинення соціальних виплат здійснюється публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» на підставі рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утвореної районними, районними у м. Києві і Севастополі державними адміністраціями, виконавчими органами міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад згідно з Порядком здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженим постановою КМУ № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам».

08 червня 2016 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», пунктом 1 якої затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання /перебування.

Пунктом 4 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам установлено, що соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються територіальними органами Пенсійного фонду України за місцем їх фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.

Висновки щодо правозастосування

З матеріалів справи вбачається, що відповідачі як на підставу для припинення виплати пенсії позивачу посилались на постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509 "Про облік внутрішньо переміщених осіб", від 05 листопада 2014 року № 637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" та від 08 червня 2016 року № 365 "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", зокрема на п.15 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року №365, суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Крім цього, ними зазначено, що пенсійні кошти за період з 01.05.2018 по 31.05.2018 та з 01.07.2018 по 30.06.2019 у сумі 88 152,25 грн. обліковані та будуть виплачені на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, згідно із супровідним листом №1082/05/2 від 06.06.2019, Мангушське об`єднане УПФУ Донецької області повідомило, що виплату пенсії ОСОБА_1 здійснено до 31.05.2018 у сумі 6448,79 грн.

Такі ж відомості містяться у інформаційній системі ПФУ щодо виплати пенсії /а.с.38/, у якій зазначено, що пенсія за травень 2018 року у розмірі 6448,79 грн. та за червень 2018 року у розмірі 6448,79 грн. виплачена у повному обсязі.

Таким чином, позивачу виплачено пенсію за травень 2018 року у розмірі 6448,79 грн. та за червень 2018 року у розмірі 6448,79 грн. у повному обсязі, а тому посилання позивача на неотримання нею пенсії за травень та червень 2018 року є безпідставними.

Згідно з відомостями, що містяться у інформаційній системі ПФУ /а.с.39/ пенсія у розмірі 77 168, 98 грн. за період з 01.07.2018 по 30.06.2019 нарахована, проте не виплачена.

Частиною 1 ст. 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено перелік підстав припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду.

Перелік підстав припинення виплати пенсії, визначений ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-IV, є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.

Системний аналіз статті 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" дає підстави вважати, що відповідачі мають право припинити виплату пенсії виключно з підстав, передбачених законом, а не будь-яким іншим нормативно-правовим актом.

Крім цього, як свідчить аналіз положень Закону № 1058-IV, припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення з підстав, визначених ст. 49 Закону № 1058-IV.

Аналогічна правова позиція міститься у рішенні Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 03.05.2018 по справі №805/402/18 (зразкове рішення про припинення виплати пенсії внутрішньо переміщеній особі).

З`ясувавши усі обставини справи, що мають значення для розгляду справи та оцінивши докази, надані сторонами суд констатує, що право позивача на отримання пенсії у належному розмірі є порушеним.

Разом з тим суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи /а.с.53/, позивач на момент припинення виплати пенсії (01.06.2018) перебувала на обліку в управлінні ПФУ у Володарському районі Донецької області.

Позивач просить визнати протиправними дії Миргородського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.05.2018 року по 30.06.2019 включно.

Судом встановлено, що позивач звернулася до Миргородського об`єднаного УПФУ Полтавської області із заявою про призначення пенсії /а.с.40/ та заявою, у якій просила отримати її пенсійну справу з УПФУ в Володарському районі Донецької області, у зв`язку з переїздом до міста Миргород Полтавської області як внутрішньо переміщеної особи /а.с. 43/ лише 22.05.2019.

Рішенням комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при управлінні соціального захисту населення Миргородської міської ради №1 від 30.05.2019 відновлено виплату пенсії ОСОБА_1 /а.с.50/.

Починаючи з 01.07.2019 фактичну виплату пенсії ОСОБА_1 відновлено.

Враховуючи викладене, суд не знаходить підстав для визнання протиправними дій відповідачів по справі за період з 01.05.2018 по 30.06.2019, з огляду на те, що виплату пенсії припинено з 01.06.2018, тобто до моменту звернення позивача до Миргородського об`єднаного УПФУ Полтавської області із заявою про призначення пенсії (22.05.2019). Головне управління ПФУ у Полтавській області (правонаступник Миргородського об`єднаного УПФУ Полтавської області) не може нести юридичну відповідальність за дії, що вчинені іншими суб`єктами владних повноважень, а тому вимоги ОСОБА_1 саме до Головного управління ПФУ у Полтавській області є безпідставними.

Окрім цього, суд звертає увагу, що суми пенсії за період з 01.06.2018 по 30.06.2019 були нараховані не відповідачами по справі, а тому відсутні підстави для покладення обов`язку на останніх щодо виплати заборгованості пенсії за період з 01.06.2018 по 30.06.2019.

Отже, Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, жодним чином не порушило права позивача на отримання пенсії, а тому дії останнього повністю відповідають критеріям, визначеним у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, суд констатує, що позивач звернувся з позовом до неналежного відповідача та з обґрунтуванням порушення її прав, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Погоджуючись, що право ОСОБА_1 було порушено, суд вказує, що його поновлення може відбутися у судовому спорі з Головним управлінням Пенсійного фонду України у Донецькій області.

Водночас, у рамках позову, що розглядається, суд позбавлений права самостійно змінити і підстави, і предмет, і відповідача у справі.

Враховуючи викладене, у задоволенні позову слід відмовити.

Розподіл судових витрат

Оскільки суд прийшов до висновку про необхідність для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , то підстав для розподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Миргородського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, б. 66, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Головуючий суддя І.С. Шевяков