Справа № 1.380.2019.002988
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2019-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.002988
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Крутько О.В.,

за участю секретаря судового засідання Лізогуб В.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Демко О.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУ ПФУ у Львівській області, відповідач) про визнання протиправними дій, зобов`язання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом у якому просить суд:

-визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо визначення індивідуального коефіцієнта страхового стажу 0,407580 при розрахунку пенсії ОСОБА_1 ;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області проводити нарахування пенсії за віком ОСОБА_1 з урахуванням індивідуального коефіцієнта страхового стажу 0,41750, перерахувавши її розмір починаючи з моменту застосування індивідуального коефіцієнта страхового стажу 0,41750.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує про неправильний перерахунок відповідачем її пенсії із застосуванням недостовірного індивідуального коефіцієнту страхового стажу 0,40750. На думку позивача, відповідачем занижено коефіцієнт при розрахунку розміру її пенсії за віком. Крім того, пенсія розрахована з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу, що дорівнює 1%. Вказує, що до 01.10.2017 (набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення пенсії») для нарахування пенсії враховувалася величина оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%. Таким чином, використання неправильних коефіцієнтів призвело до неправильного розрахунку пенсії та її заниження. За таких обставин, позов просить задовольнити у повному обсязі.

Позиція відповідача щодо позовної заяви висловлена ним у відзиві на позовну заяву, відповідно до змісту якого він заперечує проти задоволення позовних вимог з підстав їх необґрунтованості та незаконності. Зазначає, що пенсія позивача розрахована із загального стажу роботи 31 рік 09 місяців 19 днів та 09 років 11 місяців 05 днів стажу на роботах зі шкідливими умовами праці за списком №1. Коефіцієнт стажу до 01.10.2017 обчислювався з урахування кратності 1,35 %. Заробіток обчислено з врахуванням періоду роботи з 01.01.1988 року по 31.12.1992 р.р. (ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»), індивідуальний коефіцієнт заробітку 1,13011. Коефіцієнт страхового стажу позивача складає 0,40750 та обчислений відповідно до діючих норм законодавства. Представник відповідача вважає, що позивач невірно обчислює суму місяців страхового стажу, які враховуються при обчисленні коефіцієнту стажу, оскільки при 381 місяці загального стажу (31 рік 9 місяців) зазначає 382, а при 108 місяцях (9 повних років на роботах зі шкідливими умовами праці за списком №1) додаткового стажу, до підрахунку коефіцієнта стажу враховує 119 місяців. Крім того, вказує, що на виконання Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» з 01.01.2017 розмір пенсії позивача перерахованого з урахуванням показника середньої заробітної плати за три календарних роки (2014-2016) (осучаснений середньомісячний заробіток для обчислення пенсії становив 3764,40 грн., а з 01.03.2019 становить 4977,40 грн.).

Позивач подав додаткові пояснення до позовної заяви, у яких вона заперечила проти аргументів, викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначає, що коефіцієнт зарплати, врахований при визначенні пенсії становить 59,8504/100=0,598504. Проте, відповідач надалі ділить вказаний коефіцієнт на розмір народної зарплати у відповідних роках, а відтак позивачем втрачається 48 одиниць.

Ухвалою від 20.06.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 04.07.2019 року.

04.07.2019 року підготовче засідання відкладено на 25.07.2019 року.

25.07.2019 року протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду на 19.09.2019 року.

19.09.2019 року оголошено перерву у судовому засіданні до 17.10.2019 року.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити.

Представник відповідача проти позову заперечила з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просила відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області з 19.05.1994 року та отримує пенсію за віком на пільгових умовах згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Пенсія позивача розрахована із загального стажу роботи 31 рік 09 місяців 19 днів та 09 років 11 місяців 05 днів стажу на роботах зі шкідливими умовами праці за списком №1. Коефіцієнт стажу до 01.10.2017 обчислювався з урахування кратності 1,35 %. Заробіток застосовано за період роботи з 01.01.1988 року по 31.12.1992 р.р. (ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»), індивідуальний коефіцієнт заробітку 1,13011. Коефіцієнт страхового стажу - 0,40750.

Відповідно до п.4-3 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсії призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» з 01.10.2017 перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхову внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

На виконання Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" з 01.10.2017 року позивачу розмір пенсії перераховано (осучаснено) з урахуванням показника середньої заробітної плати за три календарних роки (2014-2016) (осучаснений середньомісячний заробіток для обчислення пенсії становив 3764,40 грн., а з 01.03.2019 становить 4977,40 грн.).

З 01.03.2019 року розмір пенсії позивача обчислений при загальному страховому стажі 40 років 09 місяців 20 днів, в т.ч. стаж роботи за списком №1 - 9 років (стаж враховано по 31.03.1997, індивідуальний коефіцієнт стажу з урахуванням кратності 1% - 0,40750) та середньомісячному заробітку за період з 01.01.1988 по 31.12.1992, який становить 4977,40 грн. (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати 1,13011 х 4404,35).

Позивач вважає, що відповідачем в порушення ст.ст.24,25 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» невірно обчислено індивідуальний коефіцієнт страхового стажу, а відтак звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою щодо правильності пенсійного забезпечення та нарахування пенсії з урахуванням індивідуального коефіцієнта страхового стажу 0,41750.

Листом від 28.03.2019 за №1047/С-20/07.05-06 Головне управління Пенсійного фон7ду України у Львівській області повідомило позивача, що пенсійне забезпечення здійснюється згідно з поданими документами про її стаж та заробіток, підстав для збільшення розміру пенсії немає. Крім того зазначає, що розмір пенсії позивача з 01.03.2019 збільшений на 294,71 грн. та становить 2327,69 грн. в т.ч.: 2028,29 грн. основний розмір пенсії за віком (3764,40 х 1,17 х 1,13011 х 0,40750); 299,40 грн. доплата за понаднормативний стаж, за 20 років (1497,00 х 20%).

Не погоджуючись із вказаними діями відповідача, вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає та враховує наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок призначення, перерахунку і виплати пенсій встановлюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV,) та іншими законами України.

Згідно частини 1 статті 25 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою:

Кс= (См*Вс)/100%*12

Кс - коефіцієнт страхового стажу;

См - сума місяців страхового стажу;

Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках).

Відповідно до ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з абзацом 10 ч.3 ст.24 Закону № 1058-IV за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Як вбачається з матеріалів справи, пенсія позивача розрахована із загального стажу роботи 31 рік 09 місяців 19 днів та 09 років 11 місяців 05 днів стажу на роботах зі шкідливими умовами праці (списком №1). Коефіцієнт стажу до 01.10.2017 обчислювався з урахування кратності 1,35 %.

Відповідачем при розрахунку пенсії позивача взято до уваги інформацію про заробітну плату останнього за період роботи з 01.01.1988 року по 31.12.1992 р.р., індивідуальний коефіцієнт заробітку 1,13011.

Зазначеного позивачем у позові не спростовано. При цьому, її твердження про заниженість пенсійним органом коефіцієнту при проведенні розрахунку розміру пенсії ґрунтуються на помилковому розрахунку розміру своєї пенсії та спростовуються відомостями, наданими відповідачем у відзиві.

Позивач помилково при визначенні коефіцієнту страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, вказує показник суми місяців страхового стажу (См) 501, до якого включає 32 роки загального стажу (у місяцях 383) та 9 р. 11м. (у місяцях 119) за роботу на пільгових умовах.

Що стосується покликання позивача на визначення коефіцієнту з врахуванням 32 років загального стажу, то згідно матеріалів пенсійної справи підтверджено загальний стаж позивача 31 рік та 9 місяців (381 місяці).

Крім того, при розрахунку коефіцієнту страхового стажу у показник (См) включено 9 повних років стажу роботи на пільгових умовах (108 місяці), оскільки згідно абз.10 ч.3 ст.24 Закону № 1058-IV до страхового стажу додатково зараховується по одному року за кожний повний рік роботи (тобто місяці не враховуються).

Таким чином, суд вважає, що при розрахунку позивачу пенсії, відповідач правильно визначив індивідуальний коефіцієнт для обчислення пенсії.

При цьому, суд звертає увагу на те, що у позовній заяві ОСОБА_1 не наводить жодних конкретних норм пенсійного законодавства, які, на його думку, порушено відповідачем при нарахуванні (перерахунку) пенсії позивачу.

Відповідно до пункту 4-3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", збільшений на 79 гривень.

Так, судом встановлено, що пенсія призначена позивачеві відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій". Відтак, остання підлягає перерахунку з 1 жовтня 2017 року з врахуванням частини 4-3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

На виконання Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" з 01.10.2017 року позивачу розмір пенсії перераховано (осучаснено) з урахуванням показника середньої заробітної плати за три календарних роки (2014-2016) (осучаснений середньомісячний заробіток для обчислення пенсії становив 3764,40 грн., а з 01.03.2019 становить 4977,40 грн.).

Пунктом 4-3 Прикінцевих положень Закону №1058-IV визначені особливості перерахунку пенсій з 01.10.2017 року, тому саме вказана норма підлягає застосуванню.

Оскільки умови перерахунку пенсій з 01.10.2017 року, призначених відповідно до Закону №1058-IV, врегульовано пунктом 4-3 Прикінцевих положень Закону №1058, відповідач правомірно застосував при перерахунку пенсії позивача величину оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1%.

Відтак, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений пунктом 43 Прикінцевих положень Закону №1058-IV, тому перерахунок пенсії позивача з 01.10.2017 року із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1% є правомірним.

Суд не бере до уваги покликання позивача у поясненнях до позовної заяви про те, що відповідачем також невірно визначений коефіцієнт заробітної плати (доходу), який враховується при обчисленні пенсії, оскільки позивачем таких позовних вимог у даній справі не було заявлено, а відтак такі обставини судом не досліджуються

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, а відповідач в свою чергу правомірно визначив коефіцієнт стажу позивача, а тому у задоволенні позову слід відмовити

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1)письмовими, речовими і електронними доказами; 2)висновками експертів; 3)показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74 -76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно частин першої третьої статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивач не довів протиправність дій відповідача та наявність правових підстав для задоволення заявленого позову. Натомість доводи відповідача свідчать про безпідставність позову.

Відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства, понесені позивачем судові витрати поверненню не підлягають.

Керуючись ст.ст.14, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання до вчинення дій повністю.

Судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі 24.10.2019 року.

Суддя Крутько О.В.