Справа № 159/4460/19
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2019-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/10659/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Судової-Хомюк Н.М., Святецького В.В,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 вересня 2019 року (головуючий суддя Логвинюк І.М., м. Ковель) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 4 батальйону № 2 відділу організації несення служби в м. Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області Самолюка Андрія Олександровича, Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адмінстягнення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до поліцейського роти № 4 батальйону № 2 відділу організації несення служби в м. Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області Самолюка Андрія Олександровича, Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в якому просив скасувати постанову від 30.07.2019 по справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 вересня 2019 року позов задоволено частково, скасовано постанову серії ЕАВ № 1377513 від 30.07.19, винесену поліцейським роти № 4 батальону № 2 відділу організації несення служби в м. Ковелі Управління патрульної поліції у Волинській області Самолюком Андрієм Олександровичем про притягнення до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП ОСОБА_1 і накладення адміністративного стягнення у виді адміністративного штрафу в сумі 255 грн. Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрито. Стягнуто з Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в дохід держави судовий збір в сумі 768,40 грн.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України оскаржило його в апеляційному порядку, вважає його незаконним, необґрунтованим, а тому просить скасувати рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 вересня 2019 року та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі зазначає, що згідно ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі порушення правил дорожнього руху.

Таким чином, оскільки було виявлено правопорушення вчинене ОСОБА_1 - було застосовано превентивні заходи передбачені ст. 32, 35 ЗУ «Про Національну поліцію», перевірка документів водія згідно п.2.4 ПДР, з чітким інформуванням водія про конкретну причину зупинення транспортного засобу (порушення п. 15.4 ПДР України).

Встановивши особу порушника, було розпочато розгляд справи про адміністративне правопорушення, заслухано усні пояснення по факту вчиненого ним правопорушення.

ОСОБА_1 факт вчинення правопорушення (порушення п.15.4 ПДР України за ч. 1 ст. 122 КУпАП - визнав, що підтверджується відеозаписом з місця розгляду справи про адміністративне правопорушення, що був здійснений на нагрудний відеореєстратор поліцейського Самолюка А.О.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Для провадження у справах про адміністративні правопорушення характерним є специфічний вид доказу - безпосередні спостереження осіб, уповноважених на розгляд справ про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 77 КАС України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення. Позивач посилаючись на те, що він є підприємцем не вказав жодного нормативного акту, який би дозволяв йому відхилятися від правил дорожнього руху.

Згідно ст. 252 КУпАП- орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини вчинення адміністративного правопорушення, заслухавши та врахувавши усні пояснення правопорушника - поліцейським як уповноваженою особою органу Національної поліції, було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення ЕАВ №1377513 від 30.07.2019 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді адміністративного штрафу в розмірі 255 грн.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних міркувань.

Згідно копії оскаржуваної постанови 30.07.19 позивач по вул. Брестській у м. Ковелі Волинської області, здійснив зупинку (стоянку) т/з на проїжджій частині дороги у другому ряду, чим порушив п. 15.4 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. На позивача накладено адмінстягнення у виді штрафу в сумі 255 грн.

Розглядаючи спір суд першої інстанції вірно зазначив, що ч. 1 ст. 122 КУпАП, передбачено відповідальність водія транспортного засобу за порушення правил зупинки, стоянки, зокрема, у виді штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 15.1 ПДР України передбачено, що зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Згідно п. 15.2 ПДР України за відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху).

Згідно визначення терміну, що наведений у п. 1.10 Правил дорожнього руху України:

- проїзна частина це елемент дороги, призначений для руху нерейкових транспортних засобів. Дорога може мати декілька проїзних частин, межами яких є розділювальні смуги;

- зупинка це припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів або навантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог ПДР (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо ).

- стоянка це припинення руху транспортного засобу на час більше 5 хвилин з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог ПДР, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що згідно п. 15.4 Правил дорожнього руху України не дозволяється ставити транспортні засоби на проїзній частині у два і більше ряди, а не у другому ряду, як це викладено у оскаржуваній постанові, а тому вірно врахував, що поліцейський у оскаржуваній постанові не зазначив чітко, яку ж саме дію вчинив позивач - зупинку чи стоянку.

Процедура оформлення відповідачем як поліцейським матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначається Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі Інструкція), затвердженою Наказом МВС України 07.11.15 р. № 1 395, що зареєстровано в МЮ України 10.11.15 р. за № 1 408/27 853.

Відповідно до п. 5 розд. IV Інструкції, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу XIII цієї Інструкції) із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

За змістом ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити, серед іншого, опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, повинна містити відомості про, серед іншого, технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки відповідачем не дотримано положень ст. 283 КУпАП при розгляді справи, так як не зазначено обставин, установлених під час розгляду справи з огляду на положення ПДР України. Крім того, як вірно зазначено судом першої інстанції, для застосування стягнення у випадку порушення водієм правил зупинки, має бути доведено саме факт припинення руху тривалістю не менше як 5 хв, а для стоянки - більше 5 хв.

З рахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в матеріалах справи відсутні будь - які належні, достатні та достовірні докази, що підтвердили б факт порушення позивачем п. 15.4 Правил дорожнього руху, у оскаржуваній постанові нечітко зазначено суть виявленого ним правопорушення, так як вказано, що позивач як водій здійснив зупинку (стоянку) т/з на проїжджій частині дороги у другому ряду, чим порушив п. 15.4 ПДР, а не вказано чітко чи здійснив позивач зупинку, чи стоянку, так як це різні поняття, а тому підставно вважав, що постанова серії ЕАВ № 1377513 від 30.07.2019 підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності закриттю.

Щодо стягнення з відповідача судового збору, то колегія суддів вважає, що рішення в цій частині підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

Згідно ч. 4 ст. 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Положення статті 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення не вступають в колізію з положеннями статті 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки коло осіб, які мають пільги зі сплати судового збору за цим Законом, не є вичерпним. При цьому, необхідно виходити із того, що норми ч. 4 ст. 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення є спеціальними нормами у порівнянні з нормами Закону України «Про судовий збір», а тому особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати судового збору.

Кодекс України про адміністративні правопорушення дає вичерпний перелік осіб, які можуть мати статус позивача у справах про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення і на цій підставі не повинні сплачувати судовий збір при зверненні до суду першої інстанції.

У випадку незгоди із судовим рішенням, прийнятим за наслідками розгляду справи цієї категорії, позивач вправі оскаржити його в апеляційному порядку. Однаковою мірою це стосується й відповідача у спірних правовідносинах, оскільки він як рівноправна сторона в адміністративній справі також має право на апеляційне/касаційне оскарження судового рішення.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що в частині стягнення з Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України судового збору в сумі 768,40 грн рішення підлягає скасуванню, у решті рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 вересня 2019 року слід залишити без змін.

Керуючись ст. 243, 287, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України задовольнити частково, рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 вересня 2019 року по справі № 159/4460/19 в частині стягнення з Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України судового збору в сумі 768,40 грн, скасувати.

У решті рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 вересня 2019 року по справі № 159/4460/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Н.М. Судова-Хомюк

В.В. Святецький