Справа № 240/7455/19
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2019-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

Справа № 240/7455/19

Головуючий у І інстанції: Капинос О.В.

Суддя-доповідач: Франовська К.С.

24 жовтня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Франовської К.С.

суддів: Совгири Д. І. Кузьменко Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирський області, третя особа- Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирський області про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору,

В С Т А Н О В И В :

В травні 2019 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області та Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирський області про визнання протиправною та скасування постанови від 13.11.2014, прийнятої державним виконавцем Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції Мельник С.В. про стягнення виконавчого збору у ВП №43602162 у розмірі 199614,38 грн.

В подальшому позивач уточнила позовні вимоги і зазначила, що процесуальне положення Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Житомирській області- третя особа на стороні відповідача.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції Мельник С.В. від 13.11.2014 ВП №43602161 про стягнення з ОСОБА_4 виконавчого збору у розмірі 199614,38 грн. (сто дев`яносто дев`ять тисяч шістсот чотирнадцять гривень тридцять вісім копійок).

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, третя особа- Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області подав апеляційну скаргу, якій порушує питання про скасування ухваленого у справі рішення, як такого, що не відповідає вимогам закону.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2019 року у справі відкрито апеляційне провадження, справа призначена до розгляду .

Як встановлено в процесі апеляційного розгляду справи, апеляційна скарга подана особою, яка не наділена адміністративною процесуальною правоздатністю.

Відповідно до приписів ч.1, 3 ст.48 КАС України здатність мати процесуальні права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).

Здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їхнім посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам).

Дана норма через поняття адміністративної процесуальної правоздатності встановлює, хто в адміністративному процесі може мати статус особи, яка бере участь у справі і має матеріальний інтерес у результатах її вирішення, - сторони чи третьої особи, а через поняття адміністративної процесуальної дієздатності визначає, хто з осіб, наділених адміністративною процесуальною правоздатністю, може самостійно реалізувати свої процесуальні права та обов`язки в суді.

Визначаючи статус особи, яка беру участь у справі і яка подала апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

11 червня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рамках справи № 303/3418/17, адміністративне провадження №К/9901/47922/18 досліджував питання щодо належності/неналежності відділу примусового виконання рішень бути відповідачем у справі при оскарженні дій державної виконавчої служби.

Суд вказав, що приписами статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 606-XIV примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до частини четвертої статті 82 вказаного Закону рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Аналогічне положення передбачено ч. 1 ст. 74 Закону 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною третьою статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби.

Аналогічні положення знайшли своє відображення також в чинній редакції КАС України (частина третя статті 287)

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України від 24.03.1998 № 202/98-ВР «Про державну виконавчу службу» (далі - Закон № 202/98-ВР) органами державної виконавчої служби є: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до складу якого входить відділ примусового виконання рішень; управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких входять відділи примусового виконання рішень; районні, районні у містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції.

Наведений перелік органів державної виконавчої служби є вичерпним.

Статтею 6 Закону України від 02.06.2016 №1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» передбачено, що систему органів примусового виконання рішень становлять: 1) Міністерство юстиції України; 2) органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Наказом Міністерства юстиції від 20.04.2016 № 1183/5 затверджено Типове положення про управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі.

Відповідно до пункту 1 зазначеного Типового положення управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі (далі - Управління) є органом державної виконавчої служби, який входить до системи органів Міністерства юстиції України, підпорядковується Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Департамент) та є структурним підрозділом головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі. До складу Управління входить відділ примусового виконання рішень.

З наведених приписів законодавства випливає, що належними відповідачами у справах з приводу оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідні органи державної виконавчої служби, а саме: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України; управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі; районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних територіальних управлінь юстиції.

Таким чином, структурні підрозділи органів державної виконавчої служби, зокрема, відділи примусового виконання рішень, не є органами державної виконавчої служби у розумінні Закону, що виключає можливість їхньої участі як відповідачів у справах.

Належним відповідачем у даному спорі є орган державної виконавчої служби -Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у відповідній області.

За відсутності адміністративної процесуальної правоздатності вказані структурні підрозділи не можуть брати участь у справі і в якості третьої особи, з огляду на таке.

Інститут третьої особи спрямований на створення умов для захисту прав, свобод та інтересів такої особи, які можуть бути порушені при вирішенні спору між позивачем та відповідачем.

При цьому, питання допуску до участі у справі третьої особи суд вирішує з урахуванням наявності в третьої особи адміністративної процесуальної правоздатності.

Отже, у колегії суддів відсутні були підстави для прийняття до розгляду вказаної апеляційної скарги.

За чинним законодавством, у разі подання до суду позовної заяви (чи іншої заяви, скарги) особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, суд постановляє ухвалу про її повернення (пункт 3 частини 4 статті 169 КАСУ), а якщо провадження у справі було відкрито - ухвалу про залишення заяви (скарги) без розгляду (пункт 1 частини першої статті 240 Кодексу).

Керуючись ст.ст.240, 292, 311 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирський області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року у справі № 240/7455/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору, залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Франовська К.С.

Судді Совгира Д. І. Кузьменко Л.В.