Справа № 480/2546/19
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2019-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 р.Справа № 480/2546/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Сіренко О.І. , Калиновського В.А. ,

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.; представника позивача Цюпки О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.07.2019 року, головуючий суддя І інстанції: О.В. Соп`яненко, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 26.07.19 року по справі № 480/2546/19 за позовом ОСОБА_1 до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області про визнання постанов такими, що не підлягають виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області, в якому просив суд: визнати такими, що не підлягають виконанню постанови від 24.09.2018 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в сумі 2437,20 грн. та від 18.04.2019 про стягнення виконавчого збору в сумі 1218,60 грн., які винесені у виконавчому провадженні №59493806.

В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначав, що державним виконавцем прийнято постанови про стягнення з нього виконавчого збору та накладення штрафу, які вважає протиправними. 28.08.2018 набули чинності зміни до Закону України «Про виконавче провадження», якими запроваджено стягнення виконавчого збору та накладення штрафу у разі наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців. Відповідно до принципу незворотності закону у часі, визначеного статтею 58 Конституції України, така заборгованість має обчислюватись з дня набрання чинності відповідною нормою. Зазначає, що стягнення штрафу та виконавчого збору на підставі ст. 27 та ч. 14 т. 71 Закону України «Про виконавче провадження» може мати місце не раніше 28.08.2019. Оскаржувані постанови суперечать статті 58 Конституції України, тому не підлягають виконанню. Постанова про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови про накладення штрафу винесена з порушенням строків, визначених ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження».

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 26.07.2019 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області про визнання постанов від 24.09.2018 про стягнення штрафу та від 18.04.2019 про стягнення виконавчого збору, прийнятих у виконавчому провадженні №59493806 такими, що не підлягають виконанню відмовлено в зв`язку з необгрунтованістю.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, 28.08.2018 р., набрав чинності ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» яким, до ЗУ «Про виконавче проваджений» було внесено зміни відповідно до яких:

1) з боржника у виконавчому провадженні про стягнення аліментів передбачалося стягнення виконавчого збору у разі якщо його сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів перевищував сукупний розмір аліментів за дванадцять місяців (ч. 2; 4, 5 ст. 27);

2) за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік на боржника накладається штраф у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів (ст.7).

18.04.2019 р. відповідачем винесено постанову про стягнення з позивача виконавчого збору у зв`язку із наявністю у нього заборгованості по сплаті аліментів в сумі, що перевищує розмір платежів за один рік.

Ст. 27 та ч. 14 от. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» визначають можливість стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні та стягнення штрафу з платника аліментів у разі наявності у нього заборгованості зі сплати аліментів у сукупному розмірі платежів за один рік.

Можливість стягнення з боржника виконавчого збору у виконавчому провадженні про стягнення аліментів та накладення на нього штрафу за несвоєчасну сплату аліментів була запроваджена Законом № 2475-VІІІ, який набрав чинності 28.08.2018 р.

Отже, з огляду на принцип незворотності закону у часі, визначений ст. 58 Конституції України, заборгованість зі сплати аліментів має обчислюватися виконавцем з дня набрання чинності відповідною нормою закону, тобто, з 28.08.2018 р.

В той же часі постанову про стягнення з відповідача штрафу виконавець виніс менш ніж через місяць з дня набрання чинності відповідною нормою закону, а про стягнення виконавчого збору, через 8 місяців.

Таким чином, на думку позивача, постанови відповідача № 59493806 від 24.09.2018 р. про стягнення штрафу та № 59493806 від 18.04.2019 р. про стягненні виконавчого збору, суперечать вимогам ст. 58 Конституції України, а тому є такими, що не підлягають виконанню.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити її, посилаючись на доводи викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача, не з`явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що на виконанні у Ковпаківському ВДВС міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області перебувало виконавче провадження П №50493806 з виконання виконавчого листа №591/5595/15, виданого Зарічним районним судом м. Суми про стягнення аліментів з ОСОБА_1 в розмірі 900 грн. на користь ОСОБА_2 на утримання дитини щомісячно до її повноліття, починаючи з 07.08.2015.

24.09.2018 державним виконавцем винесена постанова про накладення на боржника штрафу в сумі 2437,20 грн. за невиконання рішення суду у зв`язку з наявністю заборгованості за період з 14.06.2016 по 24.09.2018 в сумі 12186,00 грн (а.с. 11).

18.04.2019 державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 1218,60 грн. у зв`язку з наявною заборгованістю по аліментам, яка перевищує суму платежів за один рік (а.с. 12).

22.04.2019 вказані постанови виділено в окремі виконавчі провадження. Відкрито виконавче провадження ВП №58953639 з виконання постанови №50493806 про стягнення штрафу; виконавче провадження ВП №58953409 з примусового виконання постанови №50493806 про стягнення виконавчого збору (а.с. 20,21).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що при прийнятті оскаржуваних постанов державний виконавець діяв в межах повноважень та у спосіб, визначений законом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (подалі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину.

За положеннями ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред`явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв`язку з розшуком платника аліментів або у зв`язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час.

Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років (ч. 4 ст. 194 СК України).

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 71 Закону № 1404-VIII «Про виконавче провадження» і відповідно до ч. 3 цієї статті визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Так, статтею 195 СК України встановлено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном (ч. 1 ст. 195 СК України).

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості (ч. 2 ст. 195 СК України).

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом (ч. 3 ст. 195 СК України).

Частиною 4 ст. 71 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі:

1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача;

2) подання заяви стягувачем або боржником;

3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи;

4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби;

5) закінчення виконавчого провадження.

Згідно із ч. 8 ст. 71 Закону № 1404-VIII спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Пунктами 9, 10 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2832/5), зареєстрованого Міністерством юстиції України 02.04.2012 року № 489/20802, визначено, що виконавець закінчує виконавче провадження про стягнення аліментів після закінчення передбаченого законом строку їх стягнення за умови, що суму аліментів стягнено в повному обсязі. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття.

У разі наявності заборгованості, яка виникла на момент закінчення встановленого строку для стягнення аліментів, її стягнення проводиться у загальному порядку, визначеному Законом.

Тобто, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону № 1404-VIII, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості.

Частиною 1 ст. 14 Закону № 1404-VIII «Про виконавче провадження» установлено, що учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, < >.

Строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.

Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем (ч. 1 ст. 11 Закону № 1404-VIII).

28.08.2018 року набрав чинності Закон України від 03.07.2018 року № 2475-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» (подалі - Закон № 2475-VIII).

Відповідно до Закону № 2475-VIII частина 4 ст. 11 Закону № 1404-VIII викладена в такій редакції - «Строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої, частиною чотирнадцятою статті 71 цього Закону, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання».

Крім іншого, Законом № 2475-VIII стаття 71 Закону № 1404-VIII доповнена частиною 14 наступного змісту:

«За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.

Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу».

За загальним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині 1 статті 58 Конституції України, згідно якої, дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 року у справі 1-7/99).

Отже, з 28.08.2018 року Законом № 1404-VIII установлено, що строк обчислення державним виконавцем заборгованості зі сплати аліментів (заборгованість за один рік, заборгованість за два роки, заборгованість за три роки, тощо) саме для застосування заходів, передбачених ч. 14 ст. 71 Закону № 1404-VIII, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Наведене дає підстави дійти висновку про те, що з 28.08.2018 року державний виконавець має право прийняти рішення про накладення на боржника у виконавчому провадженню по примусовому виконанню судового рішення про стягнення аліментів за встановленням, зокрема, двох юридичних фактів: по-перше, - станом на 28.08.2018 року (та у подальшому на день прийняття рішення про накладення штрафу) боржник має заборгованість зі сплати аліментів, по-друге, - розмір заборгованості із сплати аліментів учасником виконавчого провадження не оспорений у судовому порядку.

Так, 24.09.2018 державним виконавцем винесена постанова про накладення на боржника штрафу в сумі 2437,20 грн. за невиконання рішення суду у зв`язку з наявністю заборгованості за період з 14.06.2016 по 24.09.2018 в сумі 12186,00 грн. Дані, які б посвідчували ту обставину, що розмір заборгованості зі сплати аліментів зменшений судовим рішенням, судам першої та апеляційної інстанцій позивачем не надані.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 14.03.2016 року старшим державним виконавцем Ковпаківського відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції Передньою Ю.А. відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 591/5595/15 про стягнення аліментів.

В процесі проведення виконавчих дій, з метою виявлення майна та доходів боржника, за період з 14.03.2016 по 18.04.2019 державним виконавцем у відповідності до вимог чинного законодавства неодноразово, направлялися запити до правореєструючих органів.

Згідно відповіді ПФУ, боржник працював в ТОВ «А-Муссон». Ураховуючи вищевикладене, в порядку ст. 68,69,70 Закону України «Про виконавче провадження», 04.11.2016 державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, копію якої направлено в ТОВ «А-Муссон» для виконання.

Згідно відповіді ПФУ від 30.01.2019 боржник отримує дохід в ФОП ОСОБА_3 . Ураховуючи викладене, керуючись ст..68,69,70 Закону України «Про виконавче провадження», 26.03.2019 державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипенттію та інші похопи боржника, копію якої направлено до ФОП ОСОБА_3 для виконання.

У зв`язку з тим, що у боржника наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державним виконавцем в порядку ст. 11, 71 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користуванні транспортними засобами, встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми можливостями метальними снарядами несмертельної дії, та встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання. Копії вказаних постанов направлено до відповідних органів для виконання.

Керуючись ст.56 Закону України «Про виконавче провадження», 17.03.2018 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, копії якої направлено до банківських установ для виконання.

Крім того, в порядку ст.56 Закону України «Про виконавче провадження», 19.03.2018 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника, копію якої, направлено до Територіального сервісного центру для виконання.

Таким чином, з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державний виконавець здійснював заходи примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 4 ст 27 Закону України "Про виконавче провадження" за виконавчими документами про стягення аліментів за наявності заборогованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців, державний виконавець нараховує виконавчий збір із заборгованості зі сплати аліментів.Постанова про стягнення виконавчого збору за виконавчими документами про стягення аліментів виноситься державним виконавцем після погашення заборгованості зі сплаи ти аліментів у повному обязі або у разі повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження на підставі розрахунку про його нарахування.

18.04.19 державними виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, на підставі відкликання Зарічного районного суду виконавчого листа, у зв"язку із постановленням нового рішення та постановлено постанову про стягнення виконавчого збору.

При цьому колегія суддів зазначає, що на час прийняття державним виконавцем оскаржуваних постанов, пункти 3, 12 статті 27 Закону № 2475-VIII у встановленому порядку не визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10.02.2010 року).

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що при прийнятті оскаржуваних постанов державний виконавець діяв в межах повноважень та у спосіб, визначений законом.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.07.2019 року по справі № 480/2546/19 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.07.2019 року по справі № 480/2546/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) О.І. Сіренко В.А. Калиновський
Повний текст постанови складено 22.10.2019 року