Справа № 120/1062/19-а
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2019-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/1062/19-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Поліщук І.М.

Суддя-доповідач - Франовська К.С.

17 жовтня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Франовської К.С.

суддів: Совгири Д. І. Кузьменко Л.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2019 року капітан поліції ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (далі- ГУНП у Вінницькій області), в якому просив суд :

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області №287 від 18.02.2019 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Гніванського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області» в частині накладення на капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді попередження про неповну службову відповідність;

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області №40 від 15.03.2019 «щодо особового складу» в частині звільнення капітана поліції ОСОБА_1 з посади начальника сектора реагування патрульної поліції №1 Гніванського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області з призначенням останнього на посаду дільничного офіцера поліції сектору превенції Гніванського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області;

- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника сектора реагування патрульної поліції №1 Гніванського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області.

Позов мотивований відсутністю підстав для притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 05 липня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області №287 від 18.02.2019 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Гніванського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області", в частині накладення на капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді попередження про неповну службову відповідність.

Визнано протиправним та скасовано наказ начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області №40 від 15.03.2019, в частині звільнення капітана поліції ОСОБА_1 з посади начальника сектору реагування патрульної поліції №1 Гніванського відділення поліції Жмеринського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області з призначенням останнього на посаду дільничного офіцера поліції сектору превенції Гніванського відділення поліції Жмеринського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції №1 Гніванського відділення поліції Жмеринського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління Національної поліції у Вінницькій області оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити у позові.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що висновок, наданий за результатами службового розслідування став підставою для накладення дисциплінарного стягнення. Звертає увагу суду апеляційної інстанції на помилкову оцінку місцевим судом встановлених службовим розслідуванням фактів самоусунення позивача, як керівника, від виконання посадових обов`язків, невиконання посадової інструкції, порушення Дисциплінарного статуту, п.15 ч.3 наказу НПУ від 23.09.2016 №920 "Про заходи щодо укріплення службової дисципліни в органах та підрозділах Національної поліції України", що є дисциплінарним проступком.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому вказав, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права; суд повністю з`ясував обставини, що мають значення для справи, та які доведені належними і допустимими доказами, а висновки суду відповідають обставинам справи. Тому просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. При цьому позивач заперечив факт вчинення дисциплінарного проступку та не погодився з висновками службового розслідування.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 проходить службу в органах поліції, йому присвоєно спеціальне звання "капітан поліції".

14.08.2017 ОСОБА_1 призначено начальником сектору реагування патрульної поліції №1 Гніванського відділення поліції Жмеринського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області.

Наказом №137 о/с від 27.08.2018 на посаду помічника чергового сектору реагування патрульної поліції №1 Гніванського відділення поліції Жмеринського відділу поліції ГУ НП у Вінницькій області призначено старшого сержанта ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 за службовим становищем був безпосереднім керівником щодо підлеглого по службі ОСОБА_3

Керівник - це посадова особа поліції, яка наділена правами та обов`язками з організації та здійснення контролю за службовою діяльністю підлеглих їй поліцейських та інших працівників поліції.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помічник чергового сектору реагування патрульної поліції №1 Гніванського відділення поліції старший сержант поліції ОСОБА_2 , під час несення служби на поліцейському блок-посту у місті Гнівань помер внаслідок вогнепального кульового наскрізного поранення голови.

За висновком судово-медичної експертизи вогнепальне поранення сталось від пострілу з вогнепальної зброї. За результатами медико-криміналістичної експертизи постріл здійснено впритул, у праву скроню. (т.1 а.с.167).

За фактом смерті ОСОБА_2 ГУНП у Вінницькій області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань: кримінальне провадження №0000497 (ч. 1 ст. 115 КК України) та кримінальне провадження №0000498 (ч. 2 ст. 120 КК України).

21.12.2018 начальником ГУНП у Вінницькій області наказом №1610 призначено службове розслідування за фактом смерті помічника чергового сектору реагування патрульної поліції №1 Гніванського відділення поліції Жмеринського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області старшого сержанта поліції ОСОБА_2 .

У висновку службового розслідування дисциплінарна комісія зазначила, що остаточні причини та обставини смерті ОСОБА_2 будуть встановлені після проведення усіх необхідних слідчих дій, отримання висновків призначених експертиз у кримінальних провадженнях №0000497 та №0000498. На даний час причиною смерті помічника чергового сектору реагування патрульної поліції №1 Гніванського відділення поліції Жмеринського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_2 слід вважати самогубство, здійснене шляхом пострілу з табельної вогнепальної зброї в праву скроневу ділянку голови.

В ході проведення службового розслідування за фактом смерті помічника чергового сектору реагування патрульної поліції №1 Гніванського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області старшого сержанта поліції ОСОБА_2 , в діях начальника Гніванського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області підполковника поліції ОСОБА_8 , заступника начальника Гніванського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_9 та начальника сектору реагування патрульної поліції №1 Гніванського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_1 . встановлено порушення службової дисципліни в частині недотримання ними вимог посадової інструкції, Закону України «Про Національну поліцію», Правил етичної поведінки поліцейських затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, наказу Національної поліції України від 23.09.2016 №920 «Про заходи щодо укріплення службової дисципліни в органах та підрозділах Національної поліції» та доручення від 20.06.2017 №527/01/12-11-2017 ГУНП у Вінницькій області «Про організацію психопрофілактичної роботи серед особового складу органів і підрозділів ГУНП».

В пункті 2 висновку зазначено, що смерть помічника чергового сектору реагування патрульної поліції №1 Гніванського відділення поліції Жмеринського відділу поліції ОСОБА_2 . настала внаслідок самогубства в період проходження служби в Національній поліції України та не пов`язана з виконанням службових обов`язків.

З огляду на викладене, за порушення службової дисципліни, статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункту 1 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», частини І розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, пункту 2.15 розділу ІІ посадової інструкції, що виразилось у недостатній роботі з профілактики надзвичайних подій (самогубств), відсутності зацікавленості щодо вивчення кола інтересів, взаємовідносин у сім`ях, рівня матеріального та фінансового забезпечення, соціальної захищеності підлеглих, керуючись статтями 11, 12, 13 та 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, до начальника сектору реагування патрульної поліції №1 Гніванського ВП Жмеринського ВП ГУНП №1 у Вінницькій області до капітана поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді попередження про неповну службову відповідність.

На підставі зазначеного висновку начальником ГУНП у Вінницькій області генералом поліції третього рангу Ю . В. Педосом видано наказ від 18.02.2019 №287, одним із пунктів якого є: "застосувати дисциплінарне стягнення у виді попередження про неповну службову відповідність начальника сектору реагування патрульної поліції №1 Гніванського ВП Жмеринського ВП ГУНП №1 у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_1 ". Підстава для застосування даного виду дисциплінарного стягнення - порушення статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункту 1 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», частини І розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, пункту 2.15 розділу ІІ посадової інструкції, що виразилось у недостатній роботі з профілактики надзвичайних подій (самогубств), відсутності зацікавленості щодо вивчення кола інтересів, взаємовідносин у сім`ях, рівня матеріального та фінансового забезпечення, соціальної захищеності підлеглих.

При цьому, у тексті наказу, виготовленого комп`ютерним набором, накладено рукописний текст щодо виду дисциплінарного стягнення, таким чином, текст "у виді попередження про неповну службову відповідність", виправлено на «звільнити з посади», причому, виправлення не оговорено.

На підставі даного наказу №287 та подання начальника Гніванського відділення поліції Жмеринського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області, наказом начальника ГУНП у Вінницькій області № 40 о/с від 15.03.2019 ОСОБА_1 призначено на посаду дільничного офіцера поліції сектору превенції Гніванського відділення поліції Жмеринського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області, звільнивши з посади з посади начальника сектору реагування патрульної поліції №1 Гніванського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області з 15.03.2019.

Вважаючи зазначені накази неправомірними, позивач оскаржив їх до суду.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII).

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Частиною 1 статті 18 цього ж Закону визначено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до 19 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України.

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут), службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно ч.1 статті 11 Дисциплінарного статуту, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (стаття 12 Статуту).

За нормами ч.1, 3 статті 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

З метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, вчиненого особою рядового або начальницького складу, керівник письмовим наказом призначає службове розслідування (ст. 14 Дисциплінарного статуту).

Службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Відповідно до ч.1 статті 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.

Отже, колегія суддів погоджується висновком суду першої інстанції про те, що накладенню дисциплінарного стягнення передує службове розслідування, прийняття рішення про його проведення належить до дискреційних повноважень керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 893 від 07.11.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за № 1355/32807 затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі - Порядок).

Пунктом 2 Розділу ІІ Порядку передбачено, що службове розслідування призначається, зокрема, за наявності даних про: внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєння поліцейським кримінального правопорушення; повідомлення поліцейському про підозру в учиненні ним кримінального правопорушення, якщо службове розслідування не було проведено на підставі абзацу другого цього пункту або якщо за його результатами не було встановлено дисциплінарного проступку.

Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом: одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи; отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.

У відповідності до пункту 4 Розділу V Порядку службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

У разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. У разі якщо керівник не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, він порушує перед старшим прямим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19-22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Аналізуючи матеріали службового розслідування щодо позивача, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що комісією, яка проводила службове розслідування не вжито необхідних заходів для повного та всебічного встановлення обставин події, у зв`язку з якою проводилось службове розслідування, часу, місця, способу вчинення порушення, наявності в діях позивача ознак дисциплінарного проступку.

До такого висновку колегія суддів дійшла з урахуванням наступного.

Так, питання про наявність підстав для накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення з`ясовується під час службового розслідування.

Правова оцінка правильності рішення про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності повинна фокусуватися насамперед на тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією України та законами України, чи дійсно в діях поліцейського є встановлені законом підстави для застосування до нього дисциплінарного стягнення, відтак можна робити висновки про правомірність спірного рішення.

В аспекті спірних правовідносин треба зауважити, що з`ясування обставин, які слугували приводом для службового розслідування (смерть поліцейського), не можна обмежуватися лише проміжними результатами щодо обставин події.

Невиконання чи неналежне виконання поліцейським своїх посадових обов`язків та дотримання законодавства під час виконання посадових обов`язків можуть бути кваліфіковані як дисциплінарний проступок у тих межах, у яких відповідні дії не можуть бути визнані адміністративним чи кримінальним правопорушенням, що віднесено до компетенції інших органів, чи порушенням морально-етичних норм.

Як встановив суд у даній справі, у висновку службового розслідування зазначено, що на підставі отриманих даний, ймовірною причиною смерті помічника чергового СРПП №1 Гніванського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області старшого сержанта поліції ОСОБА_2 слід вважати самогубство. Суїцид був скоєний ОСОБА_2 у стані сильного душевного хвилювання після вчинення 21.12.2018р. інтенсивного психологічного тиску на нього, погроз представників кредитних компаній або банківських установ з метою сплати кредитної заборгованості. Ситуацію ускладнювали тривалі емоційно виснажуючі конфліктні сімейні суперечки з дружиною та взаємні образи ( т.2 а.с.51).

За наслідками проведеного службового розслідування, дисциплінарна комісія дійшла висновку, що за порушення службової дисципліни, статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункту 1 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», частини І розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, пункту 2.15 розділу ІІ посадової інструкції, до начальника сектору реагування патрульної поліції №1 Гніванського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_1 слід застосувати дисциплінарне стягнення у виді попередження про неповну службову відповідність.

Як слідує із висновку дисциплінарної комісії, допущені позивачем порушення виразились у недостатній роботі з профілактики надзвичайних подій (самогубств), відсутності зацікавленості щодо вивчення кола інтересів, взаємовідносин у сім`ях, рівня матеріального та фінансового забезпечення, соціальної захищеності підлеглих.

Дисциплінарна комісія вказала, що ОСОБА_1 не виконав п.2.15 розділу 11 Посадової інструкції, згідно якому з метою вивчення соціально-побутових проблем особового складу, повинен щоквартально здійснювати відвідування за місцем проживання та складати довідки відповідного зразка. З цього випливає, що побутові проблеми ОСОБА_2 його безпосереднім керівником ОСОБА_1 не вивчались. Крім того, ОСОБА_1 не організував роботу щодо належного відвідування підлеглого особового складу за місцем проживання та не контролював питання щодо дотримання ними службової дисципліни.

Також вказано на низький рівень контролю ОСОБА_1 за діями ввіреного йому особового складу, на недостатню роботу з профілактики надзвичайних подій (самогубств), неналежний рівень організаційно-управлінських вмінь, що виразилось у відсутності зацікавленості щодо вивчення кола інтересів, взаємовідносин у сім`ях, рівня матеріального і фінансового забезпечення та на байдужість ОСОБА_1 до виконання своїх обов`язків, що може бути одним із чинників, які призвели до надзвичайної події.(а.с.41, т.1).

Відтак, дисциплінарна комісія дійшла висновку, що одним з чинників, які призвели до надзвичайної події, стало самоусунення ОСОБА_1 , як керівника, від виконання покладених на нього обов`язків по контролю за діями ввіреного особового складу, відсутність зацікавленості щодо вивчення кола інтересів підлеглих, взаємовідносин у сім`ях, рівня матеріального і фінансового забезпечення та на байдужість ОСОБА_1 до виконання своїх обов`язків.

Надаючи оцінку зазначеним доводам Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, з огляду на наступне.

Обов`язки керівника в поліції визначені ст.3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Так, відповідно до цієї норми, керівник несе персональну відповідальність за дотримання службової дисципліни підлеглими. З цією метою керівник зобов`язаний:

створити умови, необхідні для виконання підлеглими обов`язків поліцейського;

поважати честь та гідність підлеглих, не допускати порушень їх прав та соціальних гарантій;

розвивати в підлеглих розумну ініціативу та самостійність під час виконання обов`язків поліцейського;

сприяти в підвищенні підлеглими рівня кваліфікації, достатнього для виконання службових повноважень;

вивчати індивідуальні та професійні якості підлеглих, забезпечуючи прозорість і об`єктивність в оцінці їх службової діяльності;

забезпечити сприятливий стан морально-психологічного клімату в колективі, своєчасно вчиняти дії із запобігання порушенням службової дисципліни підлеглими та виникненню конфліктів між ними;

контролювати дотримання підлеглими службової дисципліни, аналізувати її стан та об`єктивно доповідати про це безпосередньому керівникові, проводити профілактичну роботу з її зміцнення та запобігання вчиненню правопорушень серед підлеглих;

у разі виявлення порушення підлеглим службової дисципліни вчинити дії з його припинення та застосувати дисциплінарне стягнення до її порушника або порушити клопотання про застосування стягнення уповноваженим керівником.

Згідно посадової інструкції начальник сектору реагування патрульної поліції №1 Гніванського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області здійснює керівництво діяльністю СРППР №1, розподіляє обов`язки між особовим складом, очолює та контролює його роботу, несе персональну відповідальність за результати роботи особового складу, виконавську та службову дисципліну, контролює дотримання особовим складом сектору превенції законності і правомірності дій під час виконання службових обов`язків.

За п.2.15 посадової інструкції з метою вивчення соціально-побутових потреб підлеглого особового складу щоквартально здійснює їх відвідування за місцем проживання, про результати відвідування складає довідки встановленого зразка(т.2 а.с.22)

Відповідно до складеного та затвердженого 03.10.2018 р. графіку відвідувань сімей, ОСОБА_1 повинен був відвідати підлеглого ОСОБА_2 за місцем проживання 24-28.12.2018 року ( т.1 а.с.81).

Як вбачається з тексту шаблонних довідок, які складаються за результатами відвідувань поліцейських за місцем проживання, з`ясуванню підлягають питання взаємовідносин в сім`ї, спільного відпочинку, наявність проблем соціально-побутового характеру, конфліктів, відносини з сусідами, випадки появи у стані нетверезому стані, відношення членів сім`ї до поліції тощо (т.1 а.с. 76-78).

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку про те, що ні Дисциплінарний статут, ні посадова інструкція, не передбачають безпосередніх обов`язків керівника, що могли б попередити та не допустити факту смерті (самогубства) поліцейського (з врахуванням того, що смерть сталась внаслідок негараздів в родині поліцейського) у зв`язку з яким на позивача було накладено дисциплінарне стягнення.

За результатами розгляду справи, суд апеляційної інстанції наголошує, що ні у висновку службового розслідування, ні в оскаржуваному наказі, не було встановлено та відсутня інформація про: обставини, за яких позивач скоїв дисциплінарний проступок, а також те, чи мали вони місце взагалі, час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, наявність причинного зв`язку між неправомірними діяннями позивача та їх наслідками, умови, що передували скоєнню дисциплінарного проступку або спонукали до цього; наявність вини позивача, обставини, що пом`якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, тяжкість проступку, заподіяна шкода, попередня поведінка позивача та його ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації.

Колегія суддів наголошує, що встановлення цих обставин є суттєвими та обов`язковими умовами для притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Таким чином, відповідач при проведенні службового розслідування та прийнятті оскаржуваного наказу не встановив жодних обставин, які б свідчили про вчинення позивачем будь-якого дисциплінарного проступку.

Висновки службового розслідування та доводи відповідача ґрунтуються виключно на припущеннях.

Суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що проведеним службовим розслідуванням смерті поліцейського не встановлено наявність причинно-наслідкового зв`язку між подією, з приводу якої було призначено службове розслідування, та діями (бездіяльністю) позивача, що є обов`язковою передумовою для накладення дисциплінарного стягнення.

Що стосується недоліків та порушень, які слугували підставами для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, то суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Відповідно до ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Право на приватність в Україні захищається на конституційному рівні. Стаття 32 Конституції передбачає таке: «Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України», Окремі аспекти права на приватність захищені окремими статтями Конституції: захист недоторканності житла - стаття 30 Конституції, таємниця листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції - стаття 31, заборона збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди - стаття 32 Конституції, заборона піддавати особу без її вільної згоди медичним, науковим чи іншим дослідам - стаття 28 Конституції.

Вичерпний перелік законних підстав та умов втручання в право на приватність, закріплений законодавчо.

Системний аналіз положень частин першої, другої статті 24, частини першої статті 32 Конституції України дає підстави вважати, що реалізація права на недоторканність особистого і сімейного життя гарантується кожній особі незалежно від статі, політичних, майнових, соціальних, мовних чи інших ознак, а також статусу публічної особи, зокрема державного службовця, державного чи громадського діяча, який відіграє певну роль у політичній, економічній, соціальній, культурній або іншій сфері державного та суспільного життя.

Конституційний Суд України виходить з того, що неможливо визначити абсолютно всі види поведінки фізичної особи у сферах особистого та сімейного життя, оскільки особисті та сімейні права є частиною природних прав людини, які не є вичерпними‚ і реалізуються в різноманітних і динамічних відносинах майнового та немайнового характеру, стосунках, явищах, подіях тощо. Право на приватне та сімейне життя є засадничою цінністю, необхідною для повного розквіту людини в демократичному суспільстві, та розглядається як право фізичної особи на автономне буття незалежно від держави, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб.

(абзаци третій, четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини)

Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012 № 2-рп/2012

Відповідальність за порушення права на приватність передбачена як у кримінальному так і цивільному законодавстві.

Отож, обов`язки керівника, передбачені ст.3 Дисциплінарного статуту, щодо вивчення індивідуальних та професійних якостей підлеглих, забезпеченні сприятливого стану морально-психологічного клімату в колективі, своєчасного вчинення дій із запобігання порушенням службової дисципліни підлеглими та виникненню конфліктів між ними, тощо мають виконуватись виключно з дотриманням приватності та умов припустимості втручання у приватне життя( легальності, доцільності, необхідності), оскільки втручання у приватне життя визнається допустимим лише коли виконано всі перелічені умови.

При цьому, за п.1 розділу 11 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених Наказом МВС України №1179 від 09.11.2016 р. під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен:

поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів констатує, що позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності без встановлення будь-яких обставин, які б свідчили про його вину у вчиненні дисциплінарного проступку, обставин, необхідних для накладення на особу дисциплінарного стягнення, та виключно на підставі припущень, що є грубим порушенням викладених законодавчих норм та приписів Конституції України.

На підставі наведеного, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення в частині задоволених позовних вимог, визнавши протиправним на скасувавши оскаржувані накази відповідача в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності .

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05 липня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 21 жовтня 2019 року.

Головуючий Франовська К.С.

Судді Совгира Д. І. Кузьменко Л.В.