Справа № 826/20953/14
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2019-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

22 жовтня 2019 року

Київ

справа №826/20953/14

адміністративне провадження №К/9901/5675/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 березня 2015 року (суддя Келеберда В.І.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2015 року (судді: Безименна Н.В. (головуючий), Аліменко В.О., Кучма А.Ю.) у справі № 826/20953/14 за позовом Підприємства «Київський центр професійної, медичної, трудової та соціальної реабілітації інвалідів» до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Підприємство «Київський центр професійної, медичної, трудової та соціальної реабілітації інвалідів» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (далі - відповідач, контролюючий орган, ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 25.05.2012 № та № , визнання нечинним та скасування акта позапланової невиїзної перевірки від 11.05.2012 № 148/22-511/32209626, визнання нечинною та скасування податкової вимоги від 19.07.2011 № 2138 та про визнання відсутності податкового боргу за позивачем.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24 липня 2009 року Господарським судом Харківської області прийнято ухвалу про порушення справи про банкрутство та відкриття процедури санації, а тому враховуючи положення статті 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» контролюючим органом всупереч вимогам чинного законодавства було прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення, оскільки під час дії мораторію заборонено нарахування неустойки (штраф, пеня), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 березня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2015 року, адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 25.05.2012 № та № . В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

4. Суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що контролюючий орган приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 25.05.2012 № та № діяв у супереч та не у відповідності до вимог чинного податкового законодавства, оскільки підставою для обрахування та сплати відповідного податку є саме об`єкт оподаткування, а у даному випадку занижений дохід був отриманий від реалізації адміністративної будівлі, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Фрунзе, 60, літера «П» згідно договору купівлі-продажу від 07.04.2011, який було визнано в судовому порядку недійсним із застосуванням правових наслідків визнання правочину недійсним.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві подала касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 березня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2015 року, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Підприємства «Київський центр професійної, медичної, трудової та соціальної реабілітації інвалідів» у повному обсязі.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

6. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що контролюючим органом було проведено позапланову невиїзну перевірку Підприємства «Київський центр професійної медичної, трудової та соціальної реабілітації інвалідів» з питань правильності обчислення та сплати до бюджету податку на прибуток та податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ «Цифрова Типографія Грінвіч» за весь період роботи підприємства.

За результатами даної перевірки складено акт від 11.05.2012 № 148/22-511/32209626, в якому відповідач дійшов висновку про порушення позивачем:пп. 14.1.138 п. 14.1 ст. 14, п. 135.1, п. 135.2 ст. 135, п. 138.1, пп. 138.5,1 п. 138.5 ст. 135, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п. 146.13, 146.14 ст. 146 Податкового кодексу України, внаслідок чого позивачем занижено податок на прибуток на загальну суму 1 364 409,00 грн; пп. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодекс у України, оскільки позивачем не подано декларацію з податку на прибуток підприємств за II-IV квартал 2011 року; ст. 39, п. 185.1 ст. 185, п 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України внаслідок чого підприємством занижено податок на додану вартість на загальну суму 1 985 982,00 грн; пп. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України, оскільки позивачем не подано до контролюючого органу декларацію з податку на додану вартість за листопад та грудень 2012 року.

На підставі акту та за результатами перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 25.05.2012 № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 1 364 579,00 грн, з них за основним платежем - 1 364 409,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 170 грн та № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 1 986 322,00 грн, з них за основним платежем - 1 985 982,00 грн, штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 340 грн.

Крім того, судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 07.04.2011 між Підприємством «Київський центр професійної, медичної, трудової та соціальної реабілітації інвалідів» в особі ліквідатора та ТОВ «Цифрова типографія «Гринвич» було укладено договір купівлі продажу адміністративної будівлі літера «П» загальною площею 916, 9 м. кв., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул., Фрунзе 60, на підставі якого відповідачем були нараховані суми податкової заборгованості з податку на додану вартість та з податку на прибуток Підприємству «Київський центр професійної, медичної, трудової та соціальної реабілітації інвалідів».

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11 червня 2014 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 18 листопада 2014 року в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу адміністративної будівлі літера «П» загальною площею 916,9 м. кв., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Фрунзе, 60, укладений 07.04.2011 між Підприємством «Київський центр професійної, медичної, трудової та соціальної реабілітації інвалідів» та ТОВ «Цифрова типографія «Гринвич», посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мартиросян I.E., зареєстрованого в реєстрі за № 636.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

7. В доводах касаційної скарги контролюючий орган цитує норми матеріального та процесуального права, вказує на порушення позивачем положень податкового законодавства, а також на неврахування судами першої та апеляційної інстанції окремих положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» щодо нарахування контролюючим органом поточних податкових зобов`язань та прийняття відповідних штрафних (фінансових) санкцій за ними, що у своїй сукупності призвело до неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушень норм процесуального права при прийнятті рішення.

8. Позивач надіслав заперечення на касаційну скаргу, в якому вказує на правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права та просить залишити скаргу без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін.

9. Касаційний розгляд справи проведено у попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року №2147-VІІІ, що діє з 15 грудня 2017 року).

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

10. Цивільний кодекс України (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин):

10.1. Стаття 236.

Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

11. Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції Закону, що діяла з 19 січня 2013 року):

11.1. Частини перша, друга, третя, п`ята статті 19.

Мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення виконавчого провадження. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє органи державної виконавчої служби за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та знаходженням його майна.

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах; забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів; на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян; на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.

Дія мораторію не поширюється на задоволення вимог кредиторів у разі одночасного задоволення вимог кредиторів у процедурі розпорядження майном керуючим санацією згідно з планом санації або ліквідатором у ліквідаційній процедурі в порядку черговості, встановленому цим Законом.

Стягнення грошових коштів за вимогами кредиторів за зобов`язаннями, на які не поширюється дія мораторію, провадиться з рахунку боржника в установі банку. Контроль за такими стягненнями здійснює арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор).

Звернення стягнення на майно боржника за вимогами, на які не поширюється дія мораторію, здійснюється виключно за ухвалою господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника.

12. Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції Закону, що діяла до 19 січня 2013 року):

12.1. Частина четверта статті 12.

Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду.

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства; не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов`язкових платежів).

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

13. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України).

14. Доводи касаційної скарги не містять інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені у запереченні на адміністративний позов, апеляційній скарзі та з урахуванням яких суди першої та апеляційної інстанції вже надавали оцінку встановленим обставинам справи. У ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції було надано належну оцінку доказам, наданих позивачем та зібраних судами на підставі статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції на час прийняття судами рішень).

15. Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права та встановлених судами першої та апеляційної інстанції обставин справи, підтверджених наявними в матеріалах справи доказами, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції, що контролюючий орган приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 25.05.2012 № та № діяв у супереч та не у відповідності до вимог чинного податкового законодавства.

У справі, що розглядається, судами першої та апеляційної інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що рішенням Господарського суду міста Києва від 11 червня 2014 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 18 листопада 2014 року, визнано недійсним договір купівлі-продажу адміністративної будівлі літера «П» загальною площею 916,9 м. кв., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Фрунзе, 60 (укладений 07.04.2011 між Підприємством «Київський центр професійної, медичної, трудової та соціальної реабілітації інвалідів» та ТОВ «Цифрова типографія «Гринвич»).

Постановою Вищого господарського суду України від 28 липня 2015 року у справі № 910/5761/14 постанову Київського апеляційного господарського суду від 18 листопаду 2014 року в частині залишення без змін рішення Господарського суду міста Києва від 11 червня 2014 року про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 07.04.2011 (пункт 4 резолютивної частини рішення Господарського суду міста Києва від 11 червня 2014 року) залишено в силі.

Таким чином, оскільки судами попередніх інстанцій встановлено, що договір купівлі-продажу від 07.04.2011, на підставі якого контролюючим органом було нараховано відповідні суми податкової заборгованості з податку на додану вартість та з податку на прибуток, у судовому порядку було визнано недійсним, колегія суддів зазначає, що суди першої та апеляційної інстанції дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень за встановленої умови відсутності об`єкту оподаткування.

16. Щодо посилань контролюючого органу на окремі положення Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», зокрема статті 19 вказаного Закону, колегія суддів зазначає, що мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), які виникли після дня введення мораторію, однак зазначене не впливає на правильність висновків судів першої та апеляційної інстанції при вирішенні спірних правовідносин у справі що розглядається.

17. Судами першої та апеляційної інстанцій в повній мірі встановлено фактичні обставини справи та надано об`єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів наведених відповідачем у запереченні на адміністративний позов та в апеляційній скарзі, у зв`язку з чим, відсутні підстави вважати, що обставини справи встановлено не повно чи неправильно, а, отже, і наведені контролюючим органом доводи в касаційній скарзі не спростовують правильних по суті висновків судів першої та апеляційної інстанцій.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

18. Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судами фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень, а тому касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 березня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2015 року слід залишити без задоволення.

19. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

20. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359, пунктом 4 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 березня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2015 року у справі № 826/20953/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер

І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова ,

Судді Верховного Суду