Справа № 580/1936/19
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/1936/19 Суддя (судді) першої інстанції: С.О. Кульчицький
Суддя-доповідач: Л.В. Губська
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.,,

за участю секретаря: Суркової Д.О.,

представника позивача Деркач А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасихліб ЛТД» на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасихліб ЛТД» до Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Черкасихліб ЛТД» звернулось до суду з даним позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 20.03.2019 № , № та № та вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані двома групами обставин, по-перше, позивач вказує на порушення відповідачем строків застосування адміністративно-господарських санкцій, визначених ст. 250 Господарського кодексу України, та відсутність складу податкового правопорушення через дотримання вимог щодо належного оприбуткування готівки в касі підприємства в день надходження таких коштів. По-друге, позивач наводить ту обставину, що 20.06.2019 Указом Президента України № 418/2019 визнано таким, що втратив чинність Указ Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» зі змінами та доповненнями № 436/95 від 12.06.1995, на підставі якого спірні податкові повідомлення-рішення і були прийняті. Відтак, з посиланням на ст. 58 Конституції України вважає, що відсутні підстави для притягнення товариства до відповідальності на підставі положень нормативно-правового акту, який втратив чинність.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю, при цьому, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач як суб`єкт владних повноважень діяв правомірно, оскільки, проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є сукупність певних дій, і невиконання будь-якої з них є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність згідно абзацу третього статті 1 Указу № 436/95.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій вказує на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги аналогічні тим, що викладені в позовній заяві та доповненнях до неї, яким, як вважає апелянт, судом першої інстанції не надано належної оцінки.

В судовому засіданні представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримала, наполягала на їх задоволенні.

Належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду справи представник відповідача до суду не прибув, що, відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, не є перешкодою для судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції установлено і підтверджується матеріалами справи, що в період з 18.02.2019 по 25.02.2019 посадовими особами відповідача була проведена фактична перевірка магазину № 2 за адресою: м. Черкаси, вул. Чигиринська, буд. 7, в якому здійснює господарську діяльність Товариство з обмеженою відповідальністю «Черкасихліб ЛТД», з питань дотриманням суб`єктом господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій.

За результатом проведеної перевірки складено акти від 25.02.2019:

- № 62/23/23/14/37715680, в якому зазначено, що при перевірці книги обліку розрахункових операцій № р/8096/7 від 30.09.2016 встановлено несвоєчасне оприбуткування готівкових коштів в графу 5 розділу 2 книги обліку розрахункових операцій, а саме за 03.03.2017 відповідно до денного Z - звіту № 1867 від 04.03.2017, сума готівки в розмірі 14 014, 31 грн фактично оприбуткована 04.03.2017. В розділі 4 книги обліку розрахункових операцій № р/8096/7 від 30.09.2016 відсутня інформація про вихід РРО з ладу 03.03.2019. Орган ДФС, де зареєстроване товариство про вихід з ладу РРО у встановленому чинним законодавством порядку не повідомлявся;

- № 63/23/23/14/37715680, в якому зазначено, що при перевірці книги обліку розрахункових операцій № р/8191/9 від 31.03.2017 встановлено несвоєчасне оприбуткування готівкових коштів в графу 5 розділу 2 книги обліку розрахункових операцій, а саме за 09.05.2017 відповідно до денного Z - звіту № 2169 від 10.05.2017, готівка у сумі 2 527, 75 грн фактично оприбуткована 10.05.2017. При перевірці книги обліку розрахункових операцій № р/8191/10 від 29.09.2017 встановлено несвоєчасне оприбуткування готівкових коштів в графу 5 розділу 2 книги обліку розрахункових операцій, а саме за 17.12.2017 відповідно до денного Z - звіту № 2399 від 18.12.2017, готівка у сумі 15 323, 08 грн фактично оприбуткована 18.12.2017. В розділі 4 вказаних книг обліку розрахункових операцій відсутня інформація про вихід РРО з ладу по вищезазначеним датам. Орган ДФС де зареєстроване товариство про вихід з ладу РРО у встановленому чинним законодавством порядку не повідомлявся;

- № 64/23/23/14/37715680, в якому зазначено, що при перевірці книги обліку розрахункових операцій № р/7955 від 30.06.2016 встановлено несвоєчасне оприбуткування готівкових коштів в графу 5 розділу 2 книги обліку розрахункових операцій, а саме за 01.03.2017 відповідно до денного Z - звіту № 1353 від 02.03.2017, сума готівки 2 455, 80 грн фактично оприбуткована 02.03.2017; несвоєчасне оприбуткування готівкових коштів в графу 5 розділу 2 книги обліку розрахункових операцій, а саме за 26.03.2017 відповідно до денного Z - звіту № 1368 від 27.03.2017, сума готівки 4 000, 00 грн фактично оприбуткована 27.03.2017. Також перевіркою встановлено, що при перевірці книги обліку розрахункових операцій № р/7955 від 31.03.2017 встановлено несвоєчасне оприбуткування готівкових коштів в графу 5 розділу 2 книги обліку розрахункових операцій, а саме за 26.05.2017 відповідно до денного Z - звіту № 1409 від 29.05.2017, сума готівки 5 458, 19 грн фактично оприбуткована 29.05.2017; несвоєчасне оприбуткування готівкових коштів в графу 5 розділу 2 книги обліку розрахункових операцій, а саме за 31.07.2017 відповідно до денного Z - звіту № 1454 від 01.08.2017, сума готівки 13 473, 00 грн фактично оприбуткована 01.08.2017. В розділі 4 вказаних книг обліку розрахункових операцій відсутня інформація про вихід РРО з ладу по вищезазначеним датам. Орган ДФС де зареєстроване товариство про вихід з ладу РРО у встановленому чинним законодавством порядку не повідомлявся.

Позивачем надавались заперечення проти висновків вказаних актів, проте вони не були враховані контролюючим органом та висновки залишені без змін.

На підставі акта перевірки від 25.02.2019 № 62/23/23/14/37715680 Головним управлінням ДФС у Черкаській області винесено податкове повідомлення-рішення від 20.03.2019 № , яким до позивача застосовано фінансові (штрафні) санкції в сумі 70 071, 55 грн (14 014, 31 грн х 5 (п`ятикратний розмір неоприбуткованої суми готівкових коштів у книзі обліку розрахункових операцій).

На підставі акта перевірки від 25.02.2019 № 63/23/23/14/37715680 Головним управлінням ДФС у Черкаській області винесено податкове повідомлення-рішення від 20.03.2019 № , яким до позивача застосовано фінансові (штрафні) санкції в сумі 89 254, 15 грн (17 850, 83 грн х 5 (п`ятикратний розмір неоприбуткованої суми готівкових коштів у книгах обліку розрахункових операцій).

На підставі акта перевірки від 25.02.2019 № 64/23/23/14/37715680 Головним управлінням ДФС у Черкаській області винесено податкове повідомлення-рішення від 20.03.2019 № , яким до позивача застосовано фінансові (штрафні) санкції в сумі 126 934, 95 грн (25 386, 99 грн х 5 (п`ятикратний розмір неоприбуткованої суми готівкових коштів у книгах обліку розрахункових операцій).

Позивач, вважаючи винесені податкові повідомлення-рішення протиправними, звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що обставини справи свідчать про порушення позивачем приписів пункту 2.6 Положення № 637, у зв`язку із чим податковим органом правомірно прийняті спірні податкові повідомлення рішення на підставі абзацу третього статті 1 Указу № 436/95.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначено Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР (далі - Закон № 265/95-ВР), дія якого поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Відповідно до статті 2 Закону № 265/95-ВР фіскальний звітний чек - документ встановленої форми, надрукований реєстратором розрахункових операцій, що містить дані денного звіту, під час друкування якого інформація про обсяг виконаних розрахункових операцій заноситься до фіскальної пам`яті; книга обліку розрахункових операцій - прошнурована і належним чином зареєстрована в органах доходів і зборів книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг).

Аналогічне визначення книги обліку розрахункових операцій наведено і в пункті 1.2 глави 1 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 року за № 40/10320 № 637 (далі - Положення № 637), в якому також зазначено, що під оприбуткуванням готівки розуміється проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

За визначенням пункту 1.2 Положення № 637 оприбуткування готівки - проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Підприємства (підприємці) здійснюють розрахунки готівкою між собою і з фізичними особами (громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, які не здійснюють підприємницької діяльності) через касу як за рахунок готівкової виручки, так і за рахунок коштів, одержаних із банків. Зазначені розрахунки проводяться також шляхом переказу готівки для сплати відповідних платежів. Підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку (пункт 2.2 глави 2 Положення № 637).

Згідно з пунктом 2.6 цього Положення уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Підприємствам, яким Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» надано право проводити розрахунки готівкою із споживачами без використання РРО та РК і специфіка функціонування яких унеможливлює оформлення ними кожної операції касовим ордером (продаж проїзних і перевізних документів; білетів державних лотерей; квитків на відвідування культурно-спортивних і видовищних закладів тощо), дозволяється оприбутковувати готівку наприкінці робочого дня за сукупністю операцій у цілому за робочий день з оформленням касовими документами і відображенням у відповідній книзі обліку.

Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Вимога норми абзацу першого щодо оприбуткування готівки у день одержання готівкових коштів стосується кожного із зазначених способів проведення готівкових розрахунків.

Уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно та в повній сумі оприбутковуватися. Порядок оприбуткування готівки в касах, у тому числі і під час розрахунків із застосуванням РРО (РК), визначено в пункті 2.6 цього Положення (пункт 7.15)

Абзацом 3 частини першої ст. 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 № 436/95, який прийнятий згідно зі статтею 25 Конституційного договору між Верховною Радою України та Президентом України від 8 червня 1995 року та діє до прийняття відповідного закону, установлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб`єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема, за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п`ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Наведені вище правові норми дають підстави для висновку, що у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО оприбуткуванням готівки є сукупність дій з фіксації повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних розрахункової книги) та відображення на їх підставі готівки у книзі обліку розрахункових операцій у день їх надходження. Не відображення готівки у книзі обліку розрахункових операцій після проведення розрахункової операції із застосуванням РРО є порушенням порядку оприбуткування готівки, відповідальність за яке встановлена Указом № 436/95.

Матеріали справи свідчать, що позивачем було несвоєчасно оприбутковано готівку за 03.03.2017, 09.05.2017, 17.12.2017, 01.03.2017, 26.03.2017, 26.05.2017 та 31.07.2017, тоді як ці кошти оприбутковувалися згідно Z-звітів на наступний день, що потягло несвоєчасний облік готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій.

Наведені обставини, як вірно визначено судом першої інстанції, утворюють склад податкового правопорушення відповідно до пункту 2.6 Положення № 637.

Посилання заявника апеляційної скарги на індивідуальну податкову консультацію Державної фіскальної служби України від 06.02.2019 № 427/6/99-99-14-05-01-15/ІПК суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки така консультація надана з обставин, які не є тотожними щодо предмету доказування в даній справі.

При цьому, у відповідності до п. 52.2 ст. 52 ПК України податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.

Щодо застосування до позивача вказаних штрафних санкцій поза межами строку, встановленого частиною 1 ст. 250 ГК України, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до частини 1 ст. 250 ГК України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб`єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб`єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Дія цієї статті не поширюється на штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Податковим кодексом України та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на органи доходів і зборів (частина 2 цієї статті).

З набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Податкового кодексу України» від 02.12.2010 № 2756-VI, положення частини першої статті 250 Господарського кодексу України щодо строків застосування адміністративно-господарських санкцій, на застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, зокрема і порушення оприбуткуванням готівки в касах підприємств, не розповсюджуються.

Контроль за додержанням суб`єктами господарювання норм з регулювання обігу готівки здійснюють органи Державної фіскальної служби.

08 червня 1995 року між Верховною Радою України та Президентом України укладено Конституційний Договір № 1к/95-ВР (далі - Конституційний Договір) про основні засади організації та функціонування державної влади і місцевого самоврядування в Україні на період до прийняття нової Конституції України.

Змістом статті 25 Конституційного Договору передбачено, що Президент України в межах своїх повноважень видає укази і розпорядження, які є обов`язковими для виконання на всій території України, дає їх тлумачення. Президент України видає укази з питань економічної реформи, не врегульованих чинним законодавством України, які діють до прийняття відповідних законів.

Зміст вказаних вище положень, з врахуванням суспільно-політичних передумов їх прийняття, дозволяє прийти до висновку, що укази Президента України з питань економічної реформи, не врегульованих чинним на той час законодавством України, видані у відповідності до Конституційного Договору, є обов`язковими для виконання на всій території України до прийняття відповідних законів.

12.06.1995 Президент України видав Указ № 436/95, яким, зокрема, врегулював питання відповідальності суб`єктів господарювання за не оприбуткування (неповне та/або несвоєчасне оприбуткування) готівки в касах.

Метою прийняття Указу № 436/95 є поліпшення стану готівкового обігу, визначення єдиних підходів до встановлення відповідальності за порушення суб`єктами підприємницької діяльності норм з регулювання обігу готівки та запобігання зловживанням під час здійснення операцій з готівкою, приховуванню доходів.

Згідно з нормами Закону № 265/95-ВР, так само як і положень інших законів України, законодавцем не визначено серед правопорушень неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне оприбуткування) готівки в касах та не встановлена відповідальність за таке діяння.

З прийняттям Конституції України 1996 року Указ № 436/95 скасовано не було та інших законів, сфера дії яких би охоплювала відносини, регламентовані цим Указом, прийнято не було.

Отже, Указ № 436/95, який прийнятий в період дії Конституційного Договору, має юридичну силу Закону України.

Відповідно, положення частини другої ст. 250 ГК України слід розуміти таким чином, що дія частини першої вказаної статті не поширюється на штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені в тому числі Указом Президента № 436/95, який має юридичну силу Закону, контроль за дотриманням якого покладено на фіскальні органи.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 26 квітня 2019 року в справі № 822/551/17.

Щодо посилань заявника апеляційної скарги на ту обставину, що Указ Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» зі змінами та доповненнями № 436/95 від 12.06.1995 визнано таким, що втратив чинність на підставі Указу Президента України № 418/2019 від 20.06.2019, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначена стаття Конституції акцентує свою позицію саме на відповідальності особи, а саме відповідальність особи скасовується та пом`якшується з прийняттям нового закону.

У Рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1-рп/99 зазначено, що нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час якого вони настали або мали місце. Дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншими нормативно-правовими актами.

Отже, в зазначеному рішенні Конституційного Суду України, визначено, що на правовідносини які виникли і закінчилися до набрання чинності «нового» закону не поширюється дія нового закону.

Наведе узгоджується із висновком Верховного Суду у подібних правовідносинах, який викладено у постанові від 11 липня 2019 року в справі № 320/1175/17-а (2-а/320/84/84/17).

Отже, оскільки, як на момент вчинення податкового правопорушення, так і на момент винесення спірних податкових повідомлень-рішень, чинність Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» № 436/95 від 12.06.1995 розповсюджувалась на спірні правовідносини, штрафні санкції були застосовані до позивача правомірно.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

При цьому, згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасихліб ЛТД» - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Постанова в повному обсязі складена 24 жовтня 2019 року.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова