Справа № 160/2211/19
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 жовтня 2019 року м. Дніпросправа № 160/2211/19
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Панченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.05.2019 року у справі №160/2211/19
за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-МАРКЕТ»
до: про:Одеської митниці ДФС визнання протиправним та скасування рішення про визначення митної вартості товарів, картки відмови у митному оформленні

ВСТАНОВИВ:

07.03.2019р. Товариство з обмеженою відповідальністю «АТБ-МАРКЕТ» (далі - ТОВ «АТБ-МАРКЕТ») звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Одеської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про визначення митної вартості товарів, картки відмови у митному оформленні / а.с. 5-18 том 1/.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.03.2019р. відкрито провадження в адміністративній справі №160/2211/19 за вищезазначеним адміністративним позовом та справу призначено до судового розгляду / а.с. 2 том 1/.

Позивач, посилаючись у позовній заяві на те, що 28.11.2018р. ним з метою митного оформлення товару- набір швейних ниток 7 шт. у кількості 27648 шт.; - тапки кімнатні чоловічі у кількості 18480 шт.; - пуф складний 38х38х38см. у кількості 2540 шт., який надійшов на митну територію України за зовнішньоекономічним контрактом, який укладено між позивачем та компанією NINGBO HOME-DOLLAR IMP.& EXP.CORP (продавець) №2737-HD/CN від 16.06.2014 р., було подано до Одеської митниці ДФС митну декларацію (далі - МД) № UA 500060/2018/036530, у якій митна вартість задекларованого товару була визначена за ціною контракту, на підтвердження визначеної ним митної вартості позивачем було надано митному органу усі наявні в нього документи, але митним органом було запропоновано надати додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості та декларантом були надані наявні в нього додаткові документи, але незважаючи не це митний орган відмовив у оформленні поданої МД та 29.11.2018р. ним були прийнято рішення про коригування митної вартості № UA 500060/2018/000058/2, яким визначена вартість задекларованого позивачем товару визначена з застосуванням резервного методу визначення митної вартості (метод №6), та складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA 500060/2018/000058/2. У зв`язку з прийняттям митним органом таких рішень позивачем з метою митного оформлення товару 30.11.2018р. було подано відповідачу МД UA 500060/2018/036799, у якій митна вартість товару визначена відповідно до прийнятого митним органом рішення, та товар було випущено у вільний обіг. Позивач вважає прийняте відповідачем рішення про визначення митної вартості та картку відмови необґрунтованими та безпідставними, оскільки ним як декларантом були надані усі необхідні документи для ідентифікації визначення вартісних показників товару та підтвердження розміру ціни, сплаченої за товар, для здійснення митної оцінки товару саме за методом №1, тобто за ціною контракту № 2737-HD/CN щодо ввезеного на митну територію України товару, а у митного органу, навпаки, були відсутні підстави для відмови позивачу в митному оформленні товару за основним методом і переходу до резервного, тому вважає прийняті відповідачем рішення необґрунтованими та безпідставними і просив суд визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA500060/2018/000058/2 від 29.11.2019р. та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від UA 500060/2018/000058/2 від 29.11.2018р.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.05.2019р. у справі №160/2211/19 адміністративний позов задоволено, визнано протиправними та скасовано винесені Одеською митницею ДФС рішення про коригування митної вартості товарів № UA500060/2018/000058/2 від 29.11.2019р. та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від UA 500060/2018/000058/2 від 29.11.2018р. / а.с. 2-6 том 2 /.

Додатковим рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.06.2019р. у справі №160/2211/19 заяву ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» про розподіл судових витрат задоволено, присуджено на користь ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці ДФС судові витрати: - судовий збір у розмірі 4306 грн.; - витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 грн. / а.с. 73-74 том 2/.

Відповідач, не погодившись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції від 24.05.2019р. у цій справі , подав апеляційну скаргу / а.с. 78-91 том 2/, у якій посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи було зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до постановлення ним рішення у справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції від 24.05.2019р. скасувати та постановити у справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Адміністративна справа №160/2211/19, разом з матеріалами вищезазначеної апеляційної скарги відповідача, надійшли до Третього апеляційного адміністративного суду 29.07.2019р. / а.с. 77 том 2/.

Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 31.07.2019р. у справі №160/2211/19 Одеській митниці ДФС поновлено строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції від 24.05.2019р. у цій справі та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою /а.с. 108 том 2/ та апеляційний розгляд справи у судовому засіданні призначено на 13 годин 30 хвилин 24.09.2019р. / а.с. 110 том 2/, про що судом у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб та строк було повідомлено учасників справи /а.с. 111-112 том 2/.

Позивач, у письмовому відзиві на апеляційну скаргу / а.с. 126-130 том 2/, заперечував проти доводів апеляційної скарги відповідача та посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи було повно з`ясовано усі обставини справи, які мали значення для її вирішення, надано оцінку усім письмовим доказам, що були надані суду учасниками справи під час її розгляду, та постановлено у справі рішення без порушень норм чинного законодавства, просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 24.05.2019р. залишити без змін.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 22.08.2019р. у справі №160/2211/19 розгляд апеляційної скарги Одеської митниці ДФС на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.05.2019р. перенесено на 13 годин 30 хвилин 09.10.2019р. / а.с. 148 том 2/, про що судом апеляційної інстанції у встановлений чинним процесуальним законодавством порядок та строки повідомлено учасників справи / а.с. 149-152 том 2/.

Перевіривши у судовому засіданні доводи апеляційної скарги, матеріали справи та прийняте судом першої інстанції рішення у даній справі в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Під час розгляду даної справи, як судом першої інстанції, так і апеляційним судом встановлено, що позивачем у даній справі було укладено зовнішньоекономічний контракт з компанією NINGBO HOME-DOLLAR IMP.& EXP.CORP (продавець) № 2737-HD/CN від 16.06.2014 р. / а.с. 34-38 том 1/, в межах якого, з урахуванням додаткової угоди №1 / а.с. 39 том 1/, та відповідно до специфікації №309 від 15.10.2018р. / а.с. 40 том 1/, яка є невід`ємною частиною контракту, продавцем було здійснено поставку товару: - набір швейних ниток 7 шт. (артикул HD0718) у кількості 27648 шт., вартість за одиницю 0,2900 доларів США, на загальну суму 8017,92 доларів США; - тапки кімнатні чоловічі (артикул HD0763) у кількості 18480 шт., вартість за одиницю 1,1700 доларів США, на загальну суму 21621,60 доларів США; - пуф складаний 38*38*38СМ (артикул HD0836) у кількості 2540 шт., вартість за одиницю 4,5500 доларів США, на загальну суму 11 557,00 доларів США, з умовами оплати за поставлений товар - протягом 5 банківських днів з дати митного оформлення в Україні, та з метою митного оформлення товару позивачем було подано митному органу Одеській митниці ДФС, митну декларацію (МД) №UA500060/2018/036530 /а.с. 24-28 том 1/, у якій митна вартість задекларованого товару становить 1201283,70 грн. (42742,22 доларів США), яка складається з ціни товару за контрактом та витрат на транспортування і страхування, тобто була визначена декларантом за методом 1 - за ціною договору (контракту) щодо товару, який імпортується (вартість операції), та на підтвердження заявленої митної вартості декларантом було надано митному органу - зовнішньоекономічний контракт №2737-ND/СN від 16.06.2014 р.; специфікацію до контракту №309 від 15.10.2018 р.; - рахунок-фактуру (інвойс) №18HDL1081TTF30 від 15.10.2018 р.; - договір транспортного експедирування №02-2015-7 від 02.07.2015 р.; - рахунки на оплату №1628/1 та №1628/2 від 28.11.2018 р.; - CMR №9702 від 27.11.2018 р.; -коносамент №SZ18100068 від 18.10.2018 р.; - генеральний договір добровільного страхування вантажів №40-0197-18-00011 від 01.03.2018 р.; - страховий сертифікат №40-0197-18-00011/2197 від 23.10.2018р. / а.с. 34-64,69 том 1/

Оскільки у митного органу виникли сумніви, що визначеної позивачем митної вартості задекларованого товару, ним було витребувано додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості / а.с. 32-33 том 1/ та декларантом було надано додаткові документи на підтвердження заявленої ним митної вартості / а.с. 71-73 том 1/, але у оформленні вищезазначеної МД відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості № UA 500060/2018/000058/2 від 29.11.2018р., яким митна вартість задекларованого позивачем товару визначена із застосуванням резервного методу визначення митної вартості (метод №6) та встановлена на рівні: тапочки кімнатні чоловічі - 1,99 доларів США/шт.; пуф складаний 38*38*38 см. - 2,51 доларів США/шт. / а.с. 20-22 том 1/ і було відмовлено в митному оформленні задекларованого товару шляхом складення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 500060/2018/08636 від 29.11.2018р. /а.с. 22-23 том 1/.

З метою здійснення митного оформлення задекларованого товару позивачем було подано відповідачу МД №UA500060/2018/036799 від 30.11.2018р., у якій митна вартість задекларованого товару була визначена відповідного до прийнятого відповідачем рішення про коригування митної вартості, і задекларований товар було випущено у вільний обіг під надані фінансові гарантії сплати різниці між сумами митних платежів, обчислених згідно з митною вартістю товару, визначеною декларантом, та сумами митних платежів, обчислених згідно з митною вартістю товару, визначеною відповідачем, шляхом внесення грошової застави у розмірі вищезазначених різниць.

Вищезазначені рішення відповідача, який у спірних відносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень, а саме рішення про коригування митної вартості №UA500060/2018/000058/2 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 500060/2018/08636 від 29.11.2018р., є предметом оскарження у цій адміністративній справі.

З наданої суду ксерокопії рішення про коригування митної вартості товарів №UA112010/2018/000003/2 від 27.04.2018р. / а.с. 20-21 том 1/, зокрема з графи 33 цього рішення, вбачається, що митна вартість товару, що імпортується (товару №2 та товару №3), визначається митним органом (відповідачем у справі) із застосуванням резервного методу згідно наявної у органу доходів і зборів інформації, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами й положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ). Враховуючи вимоги ст. 64 МК України використана наявна інформація щодо раніше визнаних/визначених митних вартостей за основним та другорядними методами з розрахунку:

- для товару № 2 на рівні 1,99дол. США/шт (джерело МД від 07.11.2018 № UA 500040/2018/011435;

- для товару № 3 на рівні 2,51дол. США/кг (джерело МД від 08.11.2018 № UA 500060/2016/034216;

Спірні відносини, що виникли між сторонами у даній адміністративній справі з приводу здійснення митного оформлення товарів, справляння митних платежів врегульовано нормами Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012 року).

При цьому необхідно зазначити, що під час розгляду справи відповідач наполягає ( у письмових запереченнях на адміністративний позов) на те, що під час здійснення митної оцінки товару на підставі доданих позивачем до ВМД документів було виявлено ряд розбіжностей та відсутність необхідних відомостей, щодо ціни задекларованого товару, яка була сплачена або підлягала сплаті, а також через ненадання декларантом певних документів, що унеможливлювало проведення перевірки числових значень заявленої декларантом (позивачем) митної вартості.

Так ч. 1 ст. 246 МК України передбачено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

За правилами ст. 248 цього ж Кодексу - митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Положеннями ст. 257 МК України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Аналіз положень ст. ст. 49, 50 МК України дає можливість зробити висновок про те, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, і відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці, і міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (далі - GAТТ).

Відповідно до ч. 2 статті VII GAТТ - оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Статтями 49-58 Митного кодексу України визначено повноваження митного органу щодо контролю за правильністю визначення митної вартості, а також порядок та спосіб реалізації таких повноважень. Так, митний орган зобов`язаний перевіряти складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також у відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору. При цьому, митний орган має право відійти від наведених у даних нормах матеріального права законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи, лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни.

Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України визначено в ст.57 Митного кодексу України, якою передбачено що:

1. Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

2. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

3. Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

4. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

5. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

6. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

7. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

8. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Статтею 64 Митного кодексу України передбачено, що за резервним методом митна вартість визначається :

1. У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

2. Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

3. Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі:

1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України;

2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей;

3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера;

4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу;

5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн;

6) мінімальної митної вартості;

7) довільної чи фіктивної вартості.

4. У разі якщо ця стаття застосовується митним органом, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.

Враховуючи, що судом під час розгляду цієї справи встановлено, що декларантом позивачем у справі, під час здійснення митного оформлення задекларованого ним за МД №UA500060/2018/036530 від 28.11.2018р. товару для підтвердження обґрунтованості заявленої у декларації митної вартості були подані всі документи, передбачені ч.2 ст. 53 МК України, умовами контракту №2737-HD/CN від 16.04.2014р., з урахуванням додаткової угоди №1 до нього та специфікації №309 від 15.10.2018р. (які є невід`ємними частинами контракту), у межах якого здійснено поставку задекларованого товару передбачено, що оплата товару здійснюється у доларах США, ціна на товар розуміється згідно з умовами FOBНінгбо, Китай, що свідчить про відсутність підстав для окремого додавання вартості пакування до ціни, яка фактично сплачена за товар при визначенні його митної вартості у даному випадку з урахуванням умов укладеного контракту, а обрані сторонами за контрактом умови поставки - FOB Нінгбо, Китай, свідчать про відсутність у них зобов`язань щодо укладення договорів страхування товару та надають їм право самостійно вирішувати умови страхування товару, що і було зроблено позивачем відповідно до Генерального договору добровільного страхування вантажів №40-0197-18-0022 від 01.03.2018р., який також було надано позивачем відповідачу під час здійснення митного оформлення товару, а аналіз умов оплати поставленого товару визначений п. 3.1. контракту з урахуванням змін внесених додатковою угодою №1 до нього, та специфікації №309 від 15.10.2018р., дають можливість зробити висновок про те, що умови оплати задекларованого позивачем товару визначені саме умовами специфікації №309 від 15.10.2018р., яка регламентувала поставку саме цієї партії товару за контрактом, а відповідачем у справі в порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України не було доведено існування розбіжностей, які викликали в нього сумніви у правильності визначення позивачем митної вартості задекларованого товару, з огляду на те, що умови оплати товару та складові частини ціни товару були визначені умовами контракту №2737-HD/CN від 16.04.2014р., з урахуванням додаткової угоди №1 до нього та специфікації №309 від 15.10.2018р. (які є невід`ємними частинами контракту), які було надано митному органу декларантом на підтвердження заявленої ним митної вартості задекларованого товару, оскільки основним джерелом інформації про вартість товару є контракт, тоді як специфікації та інвойси є додатковими документами і у даному випадку, при митному оформленні товарів позивачем був наданий митному органу специфікацію та інвойс, в якому міститься інформація щодо товару, який поставляється, одиниці виміру, ціни, а відтак доводи відповідача щодо наявності розбіжностей у наданих декларантом документах та про неможливість встановлення відповідності заявленої митної вартості товарів митній вартості товару за умовами договору є безпідставними.

Більш того, порядок оплати за товар жодним чином не впливає на розрахунок митної вартості. У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

При цьому необхідно зазначити, що аналіз положень ч. 3 та ч. 4 ст. 53 МК України дає можливість зробити висновок про те, що право органу доходів і зборів на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів виникає лише у разі, коли у документах, поданих для митного оформлення згідно ч. 2 цієї статті МК України, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість, але витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України, а ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічний правовий висновок з приводу застосування вищенаведених положень МК України викладено у постановах Верховного Суду від 21.05.2019р. у справі №804/3411/18, від 28.05.2019р. у справі №160/7893/18, від 25.06.2019р. у справі №804/744/18.

Аналіз вищевикладених норм права та фактичних обставин свідчить про те, що відповідачем необґрунтовано прийнято рішення про визначення митної вартості задекларованого позивачем товару за резервним методом визначення митної вартості (методом №6) , із посилаючись на ненадання декларантом всіх документів, оскільки відповідачем, всупереч законодавчо встановлених вимог, не було підтверджено факт обґрунтованості сумнівів у достовірності поданих позивачем відомостей про митну вартість товару, які, що було встановлено судом під час розгляду даної справи під час вивчення письмових доказів, підтверджують митну вартість товарів та відповідають характеру угоди, тому колегія суддів вважає, що відповідачем у справі, який у спірних правовідносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень, в порушення вимог ст. 71 КАС України, під час розгляду даної справи не було доведено правомірності застосування обраного ним методу для визначення митної вартості задекларованого позивачем за МД №UA500060/2018/036530 від 28.11.2018р. товару, що свідчить про те, що оскаржуване позивачем рішення Одеської митниці ДФС про визначення митної вартості товарів №UA112010/2018/000003/2 від 27.04.2018р. прийнято митним органом безпідставно та з порушенням норм чинного законодавства, і суд першої інстанції зробив правильний висновок стосовно обґрунтованості заявлених позивачем вимог щодо визнання протиправними та скасування рішення Одеської митниці ДФС №UA500060/2018/000058/2 від 29.11.2018р. та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи митному пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №UA500060/2018/08636 від 29.11.2019р. і задовольнив заявлені позивачем у справі позовні вимоги у повному обсязі.

Приймаючи до уваги вищезазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи об`єктивно, повно та всебічно з`ясовано усі обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної справи, та застосовано до правовідносин, які виникли між сторонами у даній справі, норми матеріального права, які регулюють саме ці правовідносини, зроблено правильний висновок про те, що заявлені позивачем у даній справі позовні вимоги підлягають задоволенню та прийнято обґрунтоване рішення щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі, і оскільки апеляційним судом під час розгляду даної справи не було встановлено порушень чи неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які б потягли за собою скасування чи зміну оскаржуваної судового рішення, тому колегія суддів вважає необхідним рішення суду першої інстанції від 24.05.2019р. у даній адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі відповідача, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки ним доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 310,315,316,321,322 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.05.2019р. у справі №160/2211/19 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у строки та в порядку, які встановлені ст.ст. 329,331 КАС України.

Повний текст виготовлено та підписано 17.10.2019р.

Головуючий - суддя А.О. Коршун

суддя В.Є. Чередниченко

суддя О.М. Панченко