Справа № 400/1846/19
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2019-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/1846/19

Головуючий в 1 інстанції: Устинова І.А. рішення суду першої інстанції прийнято у м. Миколаїв 18 липня 2019 року

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Яковлєва О.В.,

суддів: Градовського Ю.М., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 року, у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Управлінню державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця про накладення штрафу від 03 червня 2019 року, винесену в межах виконавчого провадження № 59131257.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 року задоволено позовні вимоги.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог не відповідає встановленим обставинам справи, так як за наслідок перевірки стану виконання рішення суду у виконавчому провадженні № 59131257, державним виконавцем правомірно прийнято оскаржувану постанову про накладення штрафу на пенсійний орган, так як останнім у повному обсязі не виконано рішення суду, яким його зобов`язано виплатити пенсію апелянту.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення підлягає скасуванню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 березня 2019 року, у справі № 400/204/19, зобов`язано Інгульське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області виплатити ОСОБА_1 пенсію за травень, червень, серпень та вересень 2018 року, а також зобов`язано виплатити пенсію за один місяць.

При цьому, 29 березня 2019 року Миколаївським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист, в частині зобов`язання Інгульського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області виплатити пенсію за один місяць.

В цій частині рішення суду боржником виконано, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження № 58770560 від 24 квітня 2019 року (а.с. 21).

Крім того, 14 травня 2019 року Миколаївським окружним адміністративним судом видано два виконавчих листи, а саме: щодо зобов`язання виплатити пенсію за травень, червень, серпень та вересень 2018 року; щодо стягнення судового збору.

Внаслідок чого, 16 травня 2019 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 59131257, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення суду - 10 робочих днів.

В свою чергу, листом Інгульського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області від 22 травня 2018 року № 9775/06 направлено звернення до ГУ ПФУ в Миколаївській області про виділення коштів для виплати ОСОБА_1 пенсії за травень, червень, серпень та вересень 2018 року, в розмірі 36 917,19грн., про що також повідомлено ОСОБА_1 листом від 16 травня 2019 року.

Крім того, 23 травня 2019 року позивачем повідомлено виконавчий орган про добровільне виконання рішення суду, що на його думку є підставою для закриття виконавчого провадження.

Проте, виконавчим органом 03 червня 2019 року винесено постанову про накладення штрафу за невиконання рішення суду без поважних причин в установлений виконавцем строк, у розмірі 5100,00грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою пенсійний орган звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин, судом першої інстанції зроблено висновок про скасування оскаржуваної постанови про накладення штрафу, так як у межах спірних правовідносин відсутні підстави для притягнення пенсійного органу до відповідальності за невиконання судового рішення, з чим не погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, згідно ч. 2 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Частиною 3 вказаної статті встановлено, що невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно ч. 6 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до ч. 1 ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження», за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

При цьому, частиною 2 вказаної статті встановлено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності оскаржуваної постанови державного виконавця про накладення штрафу від 03 червня 2019 року у ВП № 59131257.

В даному випадку, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що пенсійний орган, як орган державної влади, зобов`язаний у повному обсязі та у встановлені строки виконувати судові рішення, що набрали законної сили.

В свою чергу, оскаржуваною постановою державного виконавця про накладення штрафу притягнуто пенсійний орган до відповідальності, як боржника у відкритому виконавчому провадженні, за наслідком встановлення державним виконавцем факту невиконання пенсійним органом, без поважних причин, судового рішення, що набрало законної сили.

Між тим, колегія суддів зазначає, що постанови державних виконавців про накладення штрафу за невиконання судового рішення можуть бути винесені лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

В даному випадку, судовим рішенням, яке набрало законної сили та передано на примусове виконання до виконавчого органу, зокрема, зобов`язано пенсійний орган здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії за травень-вересень 2018 року.

В свою чергу, пенсійним органом не заперечується, що нарахована ОСОБА_1 пенсія за відповідний період, фактично не виплачена ОСОБА_1 у повному обсязі.

При цьому, листом пенсійного органу № 9905/11 від 23 травня 2019 року повідомлено державного виконавця про те, що виплата спірної пенсії буде здійснена ОСОБА_1 , як внутрішньо переміщеній особі, після затвердження Кабінетом Міністрів України порядку виплати пенсій відповідній категорії громадян.

Внаслідок чого, пенсійним органом зазначається, що ним проведено перерахунок пенсії позивача до відкриття виконавчого провадження, а тому на нього безпідставно накладено штрафні санкції за невиконання рішення суду.

В свою чергу, колегія суддів вважає безпідставними посилання пенсійного органу на наявний у ОСОБА_1 статус внутрішньо переміщеної особи, як на підставу для невиплати йому сум перерахованої пенсії, так як право відповідної особи на отримання пенсійних виплат встановлено у ході розгляду судової справи № 400/204/19.

В свою чергу, у разі існування обставин, що дійсно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, пенсійний орган у справі мав право звернутись до суду із заявою про встановлення або зміни способу або порядку виконання відповідного рішення суду.

В даному випадку, самостійно встановлена суб`єктом владних повноважень неможливість виконати судове рішення, що набрало законної сили, не є поважною підставою для його невиконання.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставними посилання пенсійного органу на відсутність бюджетних асигнувань для виплати нарахованої конкретним судовим рішенням пенсії, як на обставину, що звільняє його від відповідальності за невиконання судового рішення, так як такі посилання не підтверджені жодним належним доказом, яким можливо встановити обсяги відповідних фінансувань, плани їх надходження та графік погашення вказаних виплат.

В свою чергу, з аналогічних підстав колегія суддів не приймає посилання апелянта на правову позицію Верховного суду у справах про перегляд постанов державних виконавців про накладення штрафу за невиконання судового рішення, так як такі рішення приймались на підставі досліджених доказів у кожній конкретній справі.

Між тим, відповідно до правової позиції Європейського суду у справі «Кечко проти України» (рішення від 08 листопада 2005 року), органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Внаслідок чого, враховуючи встановлений вище колегією суддів факт безпідставного невиконання пенсійним органом рішення суду до та після відкриття виконавчого провадження, колегія суддів вважає правомірною оскаржувану постанову державного виконавця.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що оскаржуване рішення суду першої інстанції безумовно порушує права ОСОБА_1 , який не приймав участь у розгляді даної справи судом першої інстанції, так як він є стягувачем у виконавчому провадженні в якому винесено оскаржувану постанову державного виконавця.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 272, 287, 308, 311, 315, 317 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 року та прийняти у справі нове рішення, яким відмовити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Миколаївській області у задоволенні адміністративного позову.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Яковлєв О.В.

Судді Градовський Ю.М.

Крусян А.В.