Справа № 120/3125/19-а
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2019-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

м. Вінниця

22 жовтня 2019 р. Справа № 120/3125/19-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Томчук Андрій Валерійович, розглянувши матеріали позовної заяви:

за позовом: ОСОБА_1

до: Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області

про: визнання протиправною та скасування вимоги

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги.

Ухвалою від 02.10.2019 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк на усунення недоліків позовної заяви шляхом надання обґрунтованого клопотання про поновлення строку звернення до суду із доказами поважності причин його пропуску.

На виконання вимог ухвали, 18.10.2019 позивачем подано заяву про усунення недоліків позовної заяви, відповідно до якої просила визнати поважною причину пропуску строку звернення до суду з даним позовом та поновити цей строк. Обґрунтовуючи заявлене клопотання, позивач зазначає, що відповідно до ч.4 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплати суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку. Посилаючись на норми Закону №2464 та Інструкції №449, вказала, що законодавець визначив обов`язок платника сплатити чи право оскаржити вимогу про сплату боргу (недоїмки) лише після отримання оригіналу, а не копії, направленої органом доходів і зборів, а не будь-яким органом вимоги про сплату боргу (недоїмки).

Повідомила суду, що позивач до цього часу від органу доходів і зборів не отримала вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати ЄСВ, а дізналась про її наявність лише 28.08.2019 через те, що за нею порушено виконавче провадження та розпочато виконавчі дії. Вказуючи, що сама вимога позивачеві до цього часу у встановленому законом порядку не направлена та ОСОБА_1 не отримана, а отже пропущений строк на її оскарження має бути визнаний поважним.

Ознайомившись із мотивами, наведеними позивачем у клопотанні про поновлення строків звернення до суду, приходжу до висновку про відсутність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 3 ст. 122 КАС України).

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається із прохальної частини позовної заяви, позивач просить суд визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДФС у Вінницькій області №Ф-7387-17 від 11.12.2018.

При цьому, заявляючи клопотання про поновлення строку звернення до суду, позивач вказує, що про існування оскаржуваної вимоги вона дізналась 28.08.2019 через те, що за вимогою порушено виконавче провадження та розпочато виконавчі дії.

В той же час, обґрунтовуючи заявлене клопотання зазначає, що, на її думку, оскільки сама вимога до цього часу не направлена відповідачем у встановленому законом порядку, то пропущений строк має бути визнаний пропущеним з поважних причин.

Надаючи оцінку даній позиції позивача, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 4 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Згідно п. 9 ч. 4 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" у разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

Із наведеного слідує, що при оскарженні рішення податкового органу, прийнятого в межах Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", строк звернення до адміністративного суду тривалістю 1095 днів не застосовується.

В той же час, положеннями Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначений порядок дій платника в частині непогодження із отриманою вимогою, яким є адміністративний чи судовий вид оскарження, на який законодавцем встановлено 10-денний строк.

Вказані висновки щодо застосування норм права, узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 31.01.2019 року по справі №802/983/18-а, та повинні застосовуватись до спірних правовідносин, в силу положень ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" і ч. 5 ст. 242 КАС України.

Відповідно до частини 3 ст.122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Варто звернути увагу на те, що встановлення строків звернення до суду законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України та іншими законами процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Строк звернення до суду, як одна із складових гарантії "права на суд", може і має бути поновленим, але лише у разі наявності достатніх на те поважних причин.

При цьому, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Суд зауважує, що нормами КАС України встановлено, що строк звернення до адміністративного суду обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав.

Тобто, в контексті норм Кодексу адміністративного судочинства України визначальним та пріоритетним фактором щодо визначення початку перебігу строку звернення до суду є саме день, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав.

Так, аргументи позивача, що відповідачем до цього часу не направлено оскаржувану вимогу від 11.12.2018 №Ф-7387-17, не впливають на висновки суду щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом, за умови отримання позивачем вимоги ще 28.08.2019.

Позивачем доказів поважності причин, які б об`єктивно перешкоджали звернутися до суду з даним позовом у 10- денний строк, встановлений Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" з моменту отримання оскаржуваної вимоги, тобто з 28.08.2019, не надано.

Таким чином, враховуючи те, що про існування оскаржуваної вимоги позивач дізналась ще 28.08.2019, а до суду адміністративний позов подано лише 27.09.2019, приходжу до висновку, що позивачем пропущено 10-денний строк звернення до суду, визначений Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (ч. 2 ст. 123 КАС України).

Відповідно п.9 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи вище викладене, а також беручи до уваги те, що позивачем пропущено 10-денний строк звернення до суду, а у клопотанні про поновлення строку звернення представником позивача не наведено жодних обставин на підтвердження поважності причин його пропуску, приходжу до висновку про наявність підстав повернення позовної заяви позивачу.

Керуючись ст. 122, 123, 169, 248, 256 КАС України, -

УХВАЛИВ:

У задоволені клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду, - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги разом з доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Томчук Андрій Валерійович