Справа № 260/169/19
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2019-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

10 жовтня 2019 року м. Ужгород№ 260/169/19
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Іванчулинця Д.В.,

при секретарі судового засідання Костелей І.Ф.,

за участю сторін:

позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представника позивачів ОСОБА_3 ,

представника відповідача Євич С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) в особі представника Сілкіна- ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Закарпатської обласної державної адміністрації (пл. Народна, 4, м. Ужгород, 88000, ) про визнання розпорядження нечинним, -

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до ч. 3 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 10 жовтня 2019 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. У зв`язку з перебуванням головуючого судді Іванчулинця Д.В. у відрядженні з 16.10.2019 року по 18.10.2019 року рішення в повному обсязі складено та підписано 22 жовтня 2019 року.

ОСОБА_2 (далі позивач 1), ОСОБА_1 (далі позивач 2) в особі представника Сілкіна-Яцко ОСОБА_5 (далі представник позивачів) звернулися до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Закарпатської обласної державної адміністрації (далі відповідач), в якому просять: 1) визнати нечинним та скасувати розпорядження голови Закарпатської обласної державної адміністрації № 691 від 19 жовтня 2018 року Про припинення (ліквідацію) державного навчального закладу Закарпатський обласний центр перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування, керівників державних підприємств, установ і організацій.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 березня 2019 року відкрито загальне позовне провадження в даній адміністративній справі.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року закрито провадження у даній справі в частині: 1) поновлення на роботі ОСОБА_2 , заступника директора ДНЗ Закарпатський обласний центр перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування, керівників державних підприємств, установ і організацій, ОСОБА_1 , начальника навчально-методичного відділу ДНЗ Закарпатський обласний центр перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування, керівників державних підприємств, установ і організацій; 2) стягнення з Закарпатської обласної державної адміністрації середній заробіток за час вимушеного прогулу на користь ОСОБА_2 4 551,00 грн. та ОСОБА_1 2 769, 60 грн.

Ухвалою суду від 25 квітня 2019 року провадження у даній справі було зупинено.

Ухвалою суду від 02 липня 2019 року поновлено провадження у даній адміністративній справі.

Ухвалою суду від 26 липня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, витребувано від Закарпатської обласної державної адміністрації всі докази які були взяті до уваги під час винесення оскаржуваного рішення, зокрема матеріали які безпосередньо стосуються ліквідації державного навчального закладу Закарпатський обласний центр перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування, керівників державних підприємств, установ і організацій.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 29 жовтня 2018 року головою Закарпатської обласної державної адміністрації Г. Москалем прийнято розпорядження № 691 «Про припинення (ліквідацію) державного навчального закладу «Закарпатський обласний центр перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування, керівників державних підприємств, установ і організацій». 14 січня 2019 року позивачі, порадившись з адвокатом, перевірили статус Центру шляхом звернення з безкоштовним запитом до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприемців відповідно до якого вбачалось, що станом на 14.01.2019 року, тобто через 3 місяці з дня прийняття розпорядження про ліквідацію Центру, Закарпатський обласний центр перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування, державних підприємств, установ і організацій не перебуває в процесі припинення. Зателефонувавши до Національного агентства з питань державної служби, позивачам стало відомо, що Національне агентство з питань державної служби не погоджувало з засновником, Закарпатською обласною державною адміністрацією, ліквідацію Центру. Крім того, Національне агентство України з питань державної служби вживало заходів для збереження діючих обласних і регіональних Центрів перепідготовки та підвищення кваліфікації, що підтверджується листом Нацдержслужби від 07.08.2018 р. № 5755/70-18, згідно якого: «Розпорядженнями КМУ від 01 грудня 2017 року № 974 та від 10 травня 2018 року № 342 схвалено Концепцію реформування системи професійного навчання державних службовців, голів місцевих держадміністрацій, їх перших заступників та заступників, посадових осіб місцевого самоврядування та депутатів місцевих рад, затверджено відповідний план заходів щодо реалізації Концепції. Зазначає, що відповідач, виносячи розпорядження про ліквідацію Центру, діяв всупереч цілям, завданням Нацдержслужби та Концепції реформування системи професійного навчання державних службовців, а також всупереч вимогам чинного законодавства. Звертають увагу, що відповідно до п. 7 Положення реорганізацію та ліквідацію центру проводить його засновник (засновники) за погодженням з Нацдержслужбою. Таким чином, позивачі вважають, що процедура ліквідації Центру є незаконною та такою, що фактично не розпочалася, розпорядження голови Закарпатської обласної Державної адміністрації є незаконним та таким, що не реалізоване, а тому підлягає визнанню протиправним, а звільнення працівників Центру з роботи відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку з ліквідацією 29.12.2018 року - також незаконним.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що Центр не забезпечував якісне надання послуг з післядипломної освіти державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування через відсутність ліцензії на відповідну освітню діяльність, відсутність науково - педагогічних працівників та належної матеріально-технічної бази тим самим не виконував основні завдання зазначені Статутом. Звертає увагу, що згідно з Законом України «Про місцеві державні адміністрації» та «Про Державний бюджет України на 2019 рік» Закарпатська обласна державна адміністрація фінансується за рахунок коштів державного бюджету по КПКВК 7771010 «Здійснення виконавчої влади в Закарпатській області». Зазначає, що кошти на утримання вказаного Центру по КПКВК 7771010 не можуть бути передбачені, оскільки Центр є закладом освіти, а не органом державної виконавчої влади. Відповідно до кошторису на 2019 рік Закарпатської обласної державної адміністрації, бюджетних асигнувань на 2019 рік, та плану асигнувань на 2019 рік на утримання Центру, в тому числі на виплату заробітної плати працівникам кошти не передбачено. Звертає увагу, що Закарпатська обласна державна адміністрація не може фінансувати Центр з державного бюджету, оскільки це суперечить частині 2 статті державного навчального закладу «Закарпатський обласний центр перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування керівників державних підприємств, установ і організацій». Вказує, що законодавство України не визначає чіткої форми отримання погодження процедури ліквідації, а отже відсутність заперечень розцінюється як погодження.

Позивачі та їх представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, проти задоволення таких заперечила та просила суд відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши подані сторонами документи, матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 05 жовтня 2018 року головою Закарпатської обласної державної адміністрації Г. Москалем прийнято розпорядження № 645 «Про припинення (ліквідацію) державного навчального закладу «Закарпатський обласний центр перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування, керівників державних підприємств, установ і організацій» (далі - Центр).

Згідно додатку до розпорядження створено комісію з припинення (ліквідації) ДНЗ в складі: ОСОБА_6 - керівник апарату обласної державної адміністрації; Басараб Вікторія Михайлівна - головний спеціаліст юридичного відділу апарату облдержадміністрації; Гедеш Надія Іванівна - головний бухгалтер Центру, Голубовський Богдан Євгенович - головний спеціаліст відділу фінансів; Клопотар Вікторія Володимирівна - начальник відділу фінансового забезпечення апарату облдержадміністрації.

26 жовтня 2018 року головою Закарпатської обласної Державної адміністрації розпорядженням № 688 «Про визнання таким, що втратило чинність, розпорядження голови облдержадміністрації» визнано таким, що втратило чинність, розпорядження голови облдержадміністрації 05.10.2018 року № 645 як таке, що не реалізоване.

29 жовтня 2018 року головою Закарпатської обласної державної адміністрації Г. Москалем прийнято розпорядження № 691 «Про припинення (ліквідацію) державного навчального закладу «Закарпатський обласний центр перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування, керівників державних підприємств, установ і організацій».

Відповідно, створено ліквідаційну комісію у тому ж самому складі, що і згідно розпорядження № 645.

29 жовтня 2018 року працівникам Центру, в тому числі позивачам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , надано попередження про звільнення з роботи згідно з п.1 ст.40 КЗпП України 29 грудня 2018 року після закінчення 2-хмісячного терміну з моменту одержання цього попередження .

26 грудня 2018 року позивачам надано для ознайомлення накази про звільнення 29 грудня 2018 року: ОСОБА_1 - наказ № 27 від 26.12.2018 року; ОСОБА_2 - наказ № 24 від 26.12.2018 року.

Позивачам видано трудові книжки з відповідними записами - згідно з п.1 ст.40 КЗпП України та проведено повний розрахунок заробітної плати.

В подальшому позивачі шляхом звернення з безкоштовним запитом до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців дізналися, що станом на 14.01.2019 року, Закарпатський обласний центр перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування, державних підприємств, установ і організацій не перебуває в процесі припинення.

Вважаючи, що відповідач приймаючи розпорядження про ліквідацію Центру діяв всупереч цілям, завданням Нацдержслужби та Концепції реформування системи професійного навчання державних службовців, а також всупереч вимогам чинного законодавства, позивачі звернулися до суду з даним адміністративним позовом.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Так, судом встановлено, що Закарпатський обласний центр перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування, керівників державних підприємств, установ і організацій був створений 18.02.1996 року відповідно до розпорядження голови Закарпатської обласної державної адміністрації від 18.02.1996 року № 86 «Про створення Центру підвищення кваліфікації державних службовців області» на виконання Указу Президента України «Про систему підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації державних службовців № 398/95 від 30 травня 1995 року.

Центр діяв у межах повноважень та функцій, передбачених Статутом та Положенням про центр перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування, державних підприємств, установ і організацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2004 р. № 1681 (далі- Положення).

Відповідно до Статуту основними завданнями Центру є надання послуг післядипломної освіти державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування і працівникам підприємств, установ та організацій відповідно до законодавства.

Слід зазначити, що Закарпатський обласний центр підвищення кваліфікації державних службовців та посадових осіб органів місцевого самоврядування був єдиним спеціалізованим освітніми закладом з підвищення кваліфікації державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування на регіональному рівні, проводив найбільший обсяг роботи щодо забезпечення потреб у підвищенні кваліфікації публічних осіб регіону.

На даний час статутна діяльність центрів здійснюється на основі та у відповідності до: Конституції України; Законів України: «Про освіту», «Про вищу освіту», Про державну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про місцеві державні адміністрації», «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про статус депутатів місцевих рад», «Про запобігання корупції», «Про доступ до публічної інформації», «Про звернення громадян», Бюджетного кодексу України, Податкового кодексу України, Цивільного кодексу України», Господарського кодексу України; Актів Президента України: «Про систему підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації державних службовців» (Указ Президента України від 30.05.1995 №398/95, із змінами), «Питання Національної академії державного управління при Президентові України» (Указ Президента України від 21.09.2001 № 850/2001, із змінами); Актів Кабінету Міністрів України: «Положення про єдиний порядок підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації керівників державних підприємств, установ і організацій» (постанова Кабінету Міністрів України від 08.02.1997 №167, із змінами), «Положення про центр перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування, державних підприємств, установ і організацій (постанова Кабінету Міністрів України від 16.12.2004 № 1681, із змінами), «Положення про систему підготовки, спеціалізації та підвищення кваліфікації державних службовців і посадових осіб місцевого самоврядування» (постанова Кабінету Міністрів України від 07.07.2010 № 564, із змінами), «Положення про Національне агентство України з питань державної служби» (постанова Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 500, із змінами), «Про підвищення кваліфікації державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування з питань запобігання і протидії проявам корупції на державній службі та службі в органах місцевого самоврядування» (розпорядження Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 № 642-р, із змінами), Концепція реформування системи професійного навчання державних службовців, голів місцевих державних адміністрацій, їх перших заступників та заступників, посадових осіб місцевого самоврядування та депутатів місцевих рад (розпорядження Кабінету Міністрів України від 01.12.2017 № 974-р); Наказів Національного агентства України з питань державної служби та Міністерства освіти і науки України.

Виходячи зі змісту Постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2004 № 1681 "Про центри перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування, державних підприємств, установ і організацій" основними завданнями Центру є:

- надання послуг з післядипломної освіти державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування і працівникам підприємств відповідно до законодавства;

- надання науково-методичної, інформаційної і консультаційної допомоги органам державної влади та органам місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 1 Положення - Центр перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування, державних підприємств, установ і організацій є закладом післядипломної освіти.

Відповідно до п. 2 Положення - засновником центру є Рада міністрів АРК, обласна, Київська та Севастопольська міська держадміністрація. Співзасновником центру може бути обласна, Київська та Севастопольська міська рада.

Відповідно до п. 3 Положення - замовниками надання послуг у галузі післядипломної освіти є органи державної влади, органи місцевого самоврядування, державні підприємства, установи і організації.

Відповідно до п. 6 Положення - центр діє на підставі статуту, який затверджується його засновником (засновниками) за погодженням з Нацдержслужбою та Міністерством освіти і науки, молоді та спорту.

Відповідно до п. 7 Положення - реорганізацію та ліквідацію центру проводить його засновник (засновники) за погодженням з Нацдержслужбою.

Відповідно до п. 8 Положення - Центр є юридичною особою, має рахунки в установах Державного казначейства, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням.

Відповідно до п. 9 Положення - основними завданнями центру є:

- Надання послуг з післядипломної освіти державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування і працівникам підприємств відповідно до законодавства;

- Надання науково-методичної, інформаційної і консультаційної допомоги органам державної влади та органам місцевого самоврядування.

Отже, суд звертає увагу, що відповідно до п. 7 Положення реорганізацію та ліквідацію центру проводить його засновник (засновники) за погодженням з Нацдержслужбою.

Судом встановлено, що Закарпатською обласною державною адміністрацією було надіслано лист від 04.07.2018 року до Національного агентства України з питань державної служби з проханням погодоти ліквідацію Державного навчального закладу «Закарпатський обласний центр перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування, державних підприємств, установ і організацій».

У відповіді від 06.08.2018 року № 5117/70-18 на вказаний лист, Національне агентство України з питань державної служби повідомило відповідача, що з огляду на актуальність питання підвищення рівня професійної компетентності державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування в умовах реформування державної служби та служби в органах місцевого самоврядування вважають за необхідне збереження обласних та регіональних ЦППК як закладів післядипломної освіти з одночасним розширенням доступу інших закладів післядипломною та вищої освіти до професійного навчання державних службовців і посадових осіб місцевого самоврядування. Також було запропоновано повернутись до питання перегляду підходів у практиці роботи державного навчального закладу «закарпатський обласний центр перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування. Державних підприємств, установ і організацій».

Також, Національне агентство України з питань державної служби листом від 19.02.2019 року № 914/08.01-19 зазначило, Постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2004 року № 1681 затверджено Положення про центр перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування, державних підприємств, установ і організацій, пунктом 7 якого передбачено, що реорганізацію та ліквідацію центру проводить його засновник (засновники) за погодження з національним агентством України з питань державної служби. Тобто, дії щодо ліквідації центру перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування, державних підприємств, установ і організацій, зокрема і передбачені статтями 104-112 Цивільного кодексу України, його засновник (засновники) може здійснювати за погодження з НАДС. Також зазначено, що оскільки Закарпатською обласною державною адміністрацією розпорядження про припинення (ліквідацію) закарпатського ЦППК від 29 жовтня 2018 року № 691 реалізовано, НАДС не може погодити ліквідацію Закарпатського обласного центру перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування, державних підприємств, установ і організацій.

Крім того, з наявного в матеріалах справи повідомлення державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців виконавчого комітету Ужгородської міської ради вбачається, що останній прийняв рішення про зупинення розгляду документів, що подані для проведення «Державної реєстрації рішення про припинення юридичної особі, прийнятого її учасниками або відповідним органом юридичної особи» щодо державного навчального закладу «Закарпатський обласний центр перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування, державних підприємств, установ і організацій» на підставі п. 1 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» подання документів або відомостей, визначених цим Законом, не в повному обсязі. У відповідності до п. 1.9 Статуту Центру реорганізацію та ліквідацію проводить засновник за погодженням з Головдержслужбою. Відповідно, відсутнє погодження Головного управління Державної служби України рішення про припинення юридичної особи.

Відповідач з посиланням на п. 2 Положення, п. 1.3 Статуту та на ст. 110 Цивільного кодексу України, вважає, що прийняття рішення про ліквідацію юридичної особи є виключною компетенцією власника (засновника) підприємства чи установи або уповноваженого ними органу та є складовою права на управління діяльністю підприємством чи установою.

Однак, суд зазначає, що п. 6 Положення визначено, що Центр діє на підставі статуту, який затверджується його засновником (засновниками) за погодженням з Нацдержслужбою та Монмолодьспортом.

В п. 7. Положення зазначено, що реорганізацію та ліквідацію центру проводить його засновник (засновники) за погодженням з Нацдержслужбою.

Відповідно до ст. 110 Цивільного Кодексу України юридична особа ліквідується за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв`язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.

Суд звертає увагу, що саме установчими документами (Статутом) п. 1.9 передбачено, що реорганізацію та ліквідацію Центру проводить його засновник за погодженням з Головдержслужбою.

Відповідач стверджує, що у 2017 році сектором внутрішнього аудиту Закарпатської обласної державної адміністрації проведено внутрішній аудит ефективності діяльності державного навчального закладу «Закарпатський обласний центр перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування, державних підприємств, установ і організацій», за наслідками якого надано негативний висновок діяльності Центру,

Однак, в матеріалах справи відсутні докази проведення внутрішнього аудиту Центру, як і відсутній сам негативний висновок діяльності Центру.

Крім того, суд звертає увагу, що висновок аудиту не може впливати на законність процедури припинення (ліквідації) Центру, оскільки така чітко визначена Цивільним Кодексом України, Постановою Кабінету Міністрів України № 1681 від 16.12.2004 року, якою затверджено Положення про Центр та Статутом Центру.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач прийнявши рішення про припинення Центру, не отримавши обов`язкового погодження Нацдержслужби, порушив наведені вище норми Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ч. 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно норм ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Стосовно вимоги представника позивачів про стягнення на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_1 витрат на оплату правничої допомоги адвоката суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України витрати на професійну правничу допомогу віднесено до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 2 ст. 16 КАС України представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VI (далі Закон № 5076-VI), статтею 1 якого встановлено, що: договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п.4); інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6); представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п.9).

Відповідно до положень статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності є, зокрема: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Частинами 2 та 3 ст. 134 КАС України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються:

- згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється

- згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з статтею 30 Закону № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 134 КАС України).

Частиною 7 ст. 134 КАС України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В свою чергу частинами 7 та 9 зазначеної статті встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє суду дійти висновку, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, у тому числі, витрати пов`язані з оплатою правової допомоги. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: сторона, яка бажає компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона має право подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

В матеріалах справи міститься копії Договорів про надання правових послуг від 21.01.2019 р. та від 23.01.2019 р., укладеного між Сілкіна-Яцко ОСОБА_7 (Виконавець) та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 (Замовник), предметом яких є надання правових послуг у даній справі.

Так, згідно з умовами вказаних Договорів правові послуги полягають у здійсненні представництва інтересів замовника в усіх державних і судових установах України, органах та організаціях, органах нотаріату, БТІ, землевпорядних установах, при проведенні переговорів зі стороною з протилежними інтересами, підготовці документів правового характеру (позовні заяви, претензії, клопотання, скарги, тощо) при розгляді справ та у виконавчому провадженні по виконанні рішення суду, інших процесуальних діях, необхідних для вирішення даних справ.

Послуги за даними договорами оплачуються за домовленістю сторін.

Договір вважається укладеним з часу його підписання сторонами, строк дії Договору починається з дня його укладення і закінчується з моменту позитивного рішення у справі, виконання конкретного виду роботи тощо.

Згідно з актом виконаних робіт на виконання договору про надання правових послуг б/н від 21.01.2019 року, укладеного з ОСОБА_2 судові витрати складаються з: судовий збір за подання позову 768,40 грн., судовий збір за подання заяви про забезпечення позову 576,30 грн., всього 1344,70 грн.; витрати на правову допомогу складаються з: участь в судових засіданнях (три судові засідання) 1111,80 грн. (3х741,20 грн.= 2223,60 грн. :2 = 1111,80 грн.); підготовка до справи, ознайомлення з матеріалами, наданими позивачем, вивчення судової практики 7,5 год. Х 741,20 грн. = 5559,00 грн.; складання позовної заяви 5 год. х 741,20 грн. : 2 = 1853,00 грн.; інші процесуальні документи (заява про усунення недоліків (500 грн.), заява про забезпечення позову (500 грн.), клопотання про долучення документів (500 грн.), письмова позиція (1000 грн.), відповідь на відзив (1000 грн.) адвокатський запит (500 грн.) = 4000,00 грн. : 2 = 2000,00 грн. Всього витрати на правову допомогу 10523,80 грн.

Згідно з актом виконаних робіт на виконання договору про надання правових послуг б/н від 23.01.2019 року, укладеного з ОСОБА_1 судові витрати складаються з: судовий збір за подання позову 768,40 грн.; витрати на правову допомогу складаються з: участь в судових засіданнях (три судові засідання) 1111,80 грн. (3х741,20 грн.= 2223,60 грн. :2 = 1111,80 грн.); підготовка до справи, ознайомлення з матеріалами, наданими позивачем, вивчення судової практики 7,5 год. х 741,20 грн. = 5559,00 грн.; складання позовної заяви 5 год. х 741,20 грн. : 2 = 1853,00 грн.; інші процесуальні документи (заява про усунення недоліків (500 грн.), заява про забезпечення позову (500 грн.), клопотання про долучення документів (500 грн.), письмова позиція (1000 грн.), відповідь на відзив (1000 грн.) адвокатський запит (500 грн.) = 4000,00 грн. : 2 = 2000,00 грн. Всього витрати на правову допомогу 10523,80 грн.

Відповідно до розрахункових квитанцій № 138936, № 138937, Дудич М.І. сплачено адвокату Сілкіна-Яцко Є.О. 10 523,80 грн. та ОСОБА_8 сплачено адвокату Сілкіна-Яцко Є.О. 10 523,80 грн.

Суд звертає увагу, що в актах виконаних робіт містяться судові витрати та витрати на правову допомогу які складаються, зокрема із судового збору за подання заяви про забезпечення позову та її виготовлення. Однак судом такі витрати не враховуються, оскільки в даній адміністративній справі заява про забезпечення позову позивачами або їх представником до суду не подавалась.

Також судом не враховувались повністю та були поділені витрати, пов`язані із підготовкою до справи, ознайомленням з матеріалами, наданими позивачами та вивченням судової практики, оскільки такі представником заявлені до стягнення для кожного позивача окремо.

З огляду на зазначене, враховуючи часткову обґрунтованість та доцільність понесених позивачами витрат, суд приходить до висновку, що за відсутності клопотанням іншої сторони про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в розмірі 7 494,30 грн. та на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 7 494,30 грн.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 139, 241 - 246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовну заяву ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) в особі представника Сілкіна- ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Закарпатської обласної державної адміністрації (пл. Народна, 4, м. Ужгород, 88000, ) про визнання розпорядження нечинним задовольнити.

2. Визнати нечинним та скасувати розпорядження голови Закарпатської обласної державної адміністрації № 691 від 29 жовтня 2018 року «Про припинення (ліквідацію) державного навчального закладу «Закарпатський обласний центр перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування, керівників державних підприємств, установ і організацій».

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Закарпатської обласної державної адміністрації (пл. Народна, 4, м. Ужгород, 88000, ):

- на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.), сплачений згідно з квитанцією № 0.0..1 та витрати на правову допомогу в розмірі 7 494,30 грн. (сім тисяч чотириста дев`яносто чотири грн. 30 коп.).

- на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.), сплачений згідно з квитанцією № 0.0..1 та витрати на правову допомогу в розмірі 7 494,30 грн. (сім тисяч чотириста дев`яносто чотири грн. 30 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені пп. 15.5 п. 15 Розділу VII КАС України).

СуддяД.В. Іванчулинець