Справа № 1.380.2019.003225
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа №1.380.2019.003225

16 жовтня 2019 року

зал судових засідань №10

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Лунь З.І.,

секретар судового засідання Ходань Н.С.,

за участю:

представника позивача Кулинич М.-М.А. ,

представника відповідача Єрофєєва С.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправним і скасування наказу.

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста,3), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати наказ відповідача №272 від 27.03.2019 «Про застосування до працівника управління патрульної служби у Львівській області Департаменту патрульної поліції дисциплінарного стягнення» в частині застосування до інспектора взводу №1 роти №4 батальйону №2 управління патрульної поліції у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

Ухвалою від 04.07.2019 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали, з дати отримання копії ухвали. У визначений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою від 29.07.2019 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою від 25.09.2018 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що наказом № 28 від 25.02.2019 щодо інспекторів взводу №1 роти №4 батальйону №2 управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 та лейтенанта поліції ОСОБА_5 було проведено службове розслідування, на підставі якого Департаментом патрульної поліції України видано наказ №272 від 27.03.2019 про застосування до ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність. Вважає, що оскаржений наказ є протиправним та таким, що порушує його права, свободи та законні інтереси, оскільки жодних дій, які б слугували підставою для дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність він не вчиняв. На думку позивача, оскаржуваний наказ суперечить вимогам ст.12, ст.14 Дисциплінарного статуту національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018, де передбачено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо. Позивач також зазначає, що оскаржуваний наказ не містить відомостей про проведення дій щодо з`ясування всіх обставин вчинення позивачем дисциплінарного проступку, результатів таких дій, відомостей про встановлення причин та умов, що сприяли порушенню службової дисципліни, що складали предмет такого розслідування. Крім цього, зазначає, що у висновку службового розслідування не наведено вчинення позивачем будь-яких інших порушень ніж ті, які стали підставою для внесення територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у м. Львові відомостей до ЄРДР №0000100. Тому вважає, що оскаржений наказ підлягає скасуванню, у зв`язку з чим просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач, Департамент патрульної поліції Національної поліції України, позов не визнав, подавши відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначив, що уповноважена особа, приймаючи рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну службову відповідність, діяла у межах своєї компетенції та керувалася нормами, які регулюють проходження служби в поліції, а тому притягнення до такої відповідальності здійснено відповідно до вимог чинного законодавства, а вимога позивача про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності є безпідставною та необґрунтованою.

29.08.2019 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до яких позивач заперечує всі доводи відповідача, наведені у відзиві на позовну заяву та вважає їх безпідставними та необґрунтованими. На думку представника позивача, відповідачем не доведено факту вчинення позивачем будь-якого дисциплінарного проступку, а відповідно, правомірності своїх дій щодо притягнення його до дисциплінарної відповідальності, що в свою чергу свідчить про незаконність оскаржуваного наказу та наявність підстав для скасування правового акта індивідуальної дії.

Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовні заяві та у відповіді на відзив, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Уповноважений представник відповідача у судовому засіданні щодо позову заперечив з підстав, викладених у письмовому відзиві.

Суд встановив таке.

Позивач, ОСОБА_2 , з 07.11.2015 по теперішній час перебуває на службі в Національній поліції України та займає посаду інспектора взводу №1 роти №4 батальйону №2 управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції.

25.02.2019 наказом Департаменту патрульної поліції України №28 призначено службове розслідування за фактом можливого порушення службової дисципліни окремими інспекторами Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції України, що мало місце 26.01.2019.

За результатами проведеного службового розслідування складено висновок від 28.02.2019, затверджений начальником управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції капітаном поліції Пилипенком Р.О.

Відповідно до вказаного висновку під час службового розслідування встановлено, що позивачем вчинено дисциплінарний проступок.

Відповідач з`ясував, що дисциплінарний проступок позивача полягав у тому, що поліцейські, зокрема, ОСОБА_2 , на АЗС «ОККО» в с. Рясна-Руська Яворівського району Львівської області підійшли до автомобіля громадянина ОСОБА_6 , за кермом якого була дружина ОСОБА_6 , не представились, не пред`явили посвідчення, звинуватили водія у порушенні Правил дорожнього руху, внаслідок чого відбувся конфлікт, застосували до ОСОБА_6 кайданки, затягнувши їх за спиною, в результаті чого ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження. Крім того, такі дії поліцейські вчиняли, вважаючи, що ОСОБА_6 є народним депутатом України, відтак таким самим громадянином України, як і всі інші.

За вчинення вказаного дисциплінарного проступку 27.03.2019 Департаментом патрульної поліції України було винесено наказ №272 «Про застосування до працівника Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції України дисциплінарного стягнення», яким за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пунктів ч. 1 ст. 18, ч. 2 ст. 29, ч. 1 ст. 37, ч. 1 ст. 43, ч. 1 ст. 44, ч. 3 ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію», п.п. 1-4, 6-8 ч. 1 розділу II Правил етичної поведінки, п.п. 1-3, 6-8, 11 ч. 3 ст. 1 Закону України «Про Дисциплінарного статуту Національної поліції України», ч. 2 ст. 80 Конституції України, Присяги на вірність Українському народові, застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність. З даним наказом позивача було ознайомлено 11.05.2019, що підтверджується відміткою у наказі.

Вважаючи виданий наказ протиправним позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку законності прийняття відповідачем оскаржуваного наказу, суд вважає за необхідне врахувати такі обставини та положення законодавства.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію» та Законом України «Про дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 №2337-VІІІ, яким затверджений Дисциплінарного статуту Національної поліції України .

Статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

У відповідності до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (ч. 2 вищевказаної статті).

Статтею 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України зазначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України. Присяги поліцейського, наказів керівників.

У відповідності до ст.12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Згідно із ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1)зауваження; 2)догана; 3)сувора догана; 4)попередження про неповну службову відповідність; 5)пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до ст.14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до ч.1 ст.15 Дисциплінарного статуту проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.

На виконання вимог Дисциплінарного статуту наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893 затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі Порядок), зареєстрований у Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за №1355/32807.

Пунктом 4 Розділу V Порядку встановлено, що службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Відповідно до Розділу VI Порядку зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу. Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

У резолютивній частині висновку службового розслідування дисциплінарною комісією зазначається висновок щодо наявності або відсутності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону, іншого нормативно-правового чи організаційно-розпорядчого акту, наказу керівника, який було порушено; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського в разі наявності в його діянні ознак дисциплінарного проступку.

Із листа Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції від 11.03.2019 видно, що на підставі скарги ОСОБА_6 щодо працівників патрульної поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було призначено службове розслідування, за результатами якого встановлено, що вказані працівники під час затримання ОСОБА_6 допустили дисциплінарний проступок, що полягав у неналежному виконанні службових обов`язків.

Згідно із заявою ОСОБА_6 від 01.02.2019 про вчинення кримінального правопорушення працівниками національної поліції адресованої Державному бюро розслідувань видно, що 26.01.2019 близько 21 год. 20 хв. Він, будучи пасажиром автомобіля BMW, н.з. НОМЕР_1 , керування яким здійснювала його дружина, по напрямку автодороги «Західний обхід м.Львова», Львівської області, Яворівського району зупинилися на АЗС «ОККО» до них під`їхав службовий автомобіль патрульної поліції. Поліцейські підійшли до їхнього автомобіля не представились, не пред`явили посвідчення, звинуватили водія у порушенні Правил дорожнього руху, внаслідок чого відбувся конфлікт, застосували до ОСОБА_6 кайданки, затягнувши їх за спиною, в результаті чого він отримав тілесні ушкодження.

05.02.2019 ОСОБА_6 направив Міністру внутрішніх справ України Авакову А.Б. скаргу на неправомірні дії працівників патрульної поліції, згідно з якої убачається, що вказана подія набула суспільного резонансу через те, що він займає посаду керівника секретаріату комітету Верховної ради України з питань запобігання і протидії корупції.

25.02.2019 наказом Департаменту патрульної поліції України №28 призначено службове розслідування за фактом можливого порушення службової дисципліни окремими інспекторами Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції України, що мало місце 26.01.2019.

В ході проведення службового розслідування здійснено перевірку щодо наявності чи відсутності можливого дисциплінарного проступку, та висновком дисциплінарної комісії від 28.02.2019 встановлено наявність дисциплінарного проступку в діях інспекторів взводу №1 роти №4 батальйону №2 управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 та лейтенанта поліції ОСОБА_5 , що виразилось у порушенні ч. 1 ст. 18, ч. 2 ст. 29, ч. 1 ст. 37, ч. 1 ст. 43, ч. 1 ст. 44, ч. 3 ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію», п.п. 1-4, 6-8 ч. 1 розділу II Правил етичної поведінки, п.п. 1-3, 6-8, 11 ч, 3 ст. 1 Закону України «Про Дисциплінарного статуту Національної поліції України», ч. 2 ст. 80 Конституції України, Присяги на вірність Українському народові, застосовано до інспектора взводу №1 роти №4 батальйону №2 управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

У межах службового розслідування позивачем були надані пояснення, у яких зазначає,

що 26.01.2019 заступив в складі екіпажу «ОМЕГА-0713» разом із ОСОБА_5 Підтвердив, що він та ОСОБА_5 застосували до ОСОБА_6 прийоми рукопашного бою та, положивши на землю, застосували спеціальний засіб «кайданки».

У межах службового розслідування ОСОБА_5 також були надані пояснення, у яких зазначає, що після слів напарника - ОСОБА_2 «затримуємо його», він підняв портативний нагрудний відео-реєстратор, почепив його собі на формений одяг та почав допомагати напарнику в затриманні ОСОБА_6 , в тому числі вчинив спробу застосувати прийом рукопашного бою «підсічка». Також вказав, що після спроби ОСОБА_6 вдарити напарника, знову застосував до ОСОБА_6 прийоми рукопашного бою, та положивши його на землю, застосували спеціальний засіб «кайданки» (копія пояснень додається).

Судом оглянуто відеозаписи (із камер відеоспостереження АЗС «ОККО» та із нагрудних камер поліцейського), які надали сторони, із перегляду яких неможливо встановити нанесення ОСОБА_6 удару кулаком в обличчя поліцейському, як це зазначає сторона позивача. Зображення відтворює обставину, що між позивачем і працівниками патрульної поліції дійсно виник словесний конфлікт, під час якого його учасники вели себе взаємно некоректно; однак, назвати поведінку, зокрема, ОСОБА_6 агресивною в контексті загальноприйнятих норм співіснування людей, їх розуміння та сприйняття в рамках дозволеної поведінки, підстав немає. Більше того, як видно із відеозапису нагрудного відеореєстратора поліцейського, саме поліцейський почав «наступ» на ОСОБА_6

Відеозаписом №, що здійснений за допомогою портативного нагрудного відеореєстратора поліцейського встановлено, що поліцейський ОСОБА_2 , спілкуючись із ОСОБА_6 , не дотримується стриманості, доброзичливості та ввічливості, мав упереджене ставлення щодо соціального статусу особи (отримавши посвідчення ОСОБА_6 із написом Верховна Рада України, позивач вирішив, що ОСОБА_6 є народним депутатом України, в контексті чого заявив, що депутат такий самий громадянин, як і всі інші). У відповідь на слова ОСОБА_6 про те, що поліцейський «брехун», поліцейський почав застосовувати фізичну силу щодо ОСОБА_6 з метою затримання.

Як видно з матеріалів справи, затримання відбулось без попередження про це ОСОБА_6 , а також без попередження про застосування фізичної сили чи будь-яких інших поліцейських засобів примусу.

Крім того, матеріали справи не містять інформації про обставини, які б вказували на посягання на життя і здоров`я поліцейського, чи інші тяжкі наслідки.

Відеозаписом, зробленим 26.01.2019 камерою зовнішнього відеоспостереження АЗС «ОККО», на якому видно, що на території АЗС «ОККО», зі службового поліцейського автомобіля вийшов водій (імовірно поліцейський ОСОБА_2 ) та направився до АЗС «ОККО». В цей час, інша особа чоловічої статі (імовірно ОСОБА_10 ) підійшов до службового автомобіля з правої сторони. Біля входу до АЗС «ОККО» ОСОБА_2 перебуває з невідомою особою (імовірно з ОСОБА_6 ) та разом, дотримуючись невеликої дистанції, направилися до службового автомобіля. Ззаду службового автомобіля припаркувався інший транспортний засіб (імовірно BMW білого кольору), з якого вийшла жінка - водій (ймовірно дружина ОСОБА_6 - ОСОБА_11 ). В цей час чоловіки перебувають за службовим транспортним засобом з правої сторони, а тому їх не видно, після чого вони переміщуються та до них підходить жінка.

Аналіз наведених обставин дає підстави для того, що своїми діями, які відображено у висновку службового розслідування, позивачем допущено порушення, за яке його було притягнуто до дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

Щодо покликання позивача на порушення Департаментом патрульної поліції Національної поліції України порядку накладення дисциплінарного стягнення суд вважає необхідним зазначити таке.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами.

Однак, Дисциплінарний статут Національної поліції України не містить імперативної норми права щодо обов`язку відповідача ознайомлювати поліцейського з матеріалами службового розслідування, зокрема наказом про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії.

Відтак, вищевказані посилання позивача на порушення Департаментом патрульної поліції Національної поліції України порядку накладення дисциплінарного стягнення є безпідставними.

Щодо покликання представника позивача, що відповідач міг застосувати менш суворе стягнення, то суд зазначає, що чинним законодавством України не передбачено черговості застосування стягнень у випадку вчинення дисциплінарного проступку поліцейським. При цьому, уповноваженій особі, котра застосовує стягнення, надається Законом диспозиція щодо того чи іншого виду стягнення. Відтак, такий аргумент представника позивача суд відхиляє.

Щодо покликання представника позивача на те, що відповідач не взяв до уваги висновок судово-медичної експертизи від 25.02.2019, то суд зазначає, що, як видно з матеріалів справи, 26.02.2019 та 27.02.2019 позивач надавав пояснення в межах службового розслідування, однак про існування висновку судово-медичної експертизи відповідача не повідомляв. Водночас, отримання позивачем тілесних ушкоджень відповідачем було проаналізовано, однак зроблено висновок про неможливість встановлення причинно-наслідкового зв`язку між травмами позивача та обставинами затримання. Відтак, такий аргумент представника позивача суд вважає необгрунтованим.

Щодо покликання представника позивача, що дисциплінарне провадження щодо позивача було порушено у зв`язку із порушенням кримінального провадження щодо нього та не враховано при цьому принципу презумпції невинуватості особи, то суд зазначає, що такий аргумент позивача є безпідставним, оскільки, як видно з матеріалів справи підставою для службового розслідування стали причини та обставини, які стали основою для внесення відомостей до ЄРДР за ознаками вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України відносно інспекторів поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .

Щодо покликання представника позивача, що при накладенні дисциплінарного стягнення на позивача відповідачем було встановлено порушення позивачем ст.80 Конституції України, відповідно до частини 2 якої народні депутати України не можуть бути без згоди Верховної Ради України притягнені до кримінальної відповідальності, затримані чи заарештовані, хоча затриманий ОСОБА_6 не є народним депутатом України, а є працівником апарату Верховної Ради України, відтак на нього не поширюється депутатський імунітет, то суд зазначає, що як видно з матеріалів справи (відео з нагрудного віеореєстратора поліцейського), позивач здійснював затримання ОСОБА_6 , помилково вважаючи його народним депутатом України.

Таким чином, оскільки дії позивача в частині затримання, були скеровані на затримання саме народного депутата України, то суд відхиляє аргумент представника позивача щодо неналежного застосування відповідачем ст.80 Конституції України, при встановленні обставин дисциплінарного проступку ОСОБА_2 .

Суд також критично ставиться до покликання представника позивача на незастосування відповідачем ст.44 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до якої поліцейський може застосовувати фізичну силу, у тому числі спеціальні прийоми боротьби (рукопашного бою), для забезпечення особистої безпеки або/та безпеки інших осіб, припинення правопорушення, затримання особи, яка вчинила правопорушення, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень, покладених на нього законом, оскільки наявними у матеріалах справи доказами підтверджується відсутність загрози особистій безпеці позивача з боку ОСОБА_6

Позивачем не доведено та судом не встановлено наявності підстав для визнання протиправними дій Департаменту патрульної поліції України під час проведення службового розслідування та скасування наказу № 272 від 27.03.2019 щодо застосування до ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

З урахуванням викладених обставин, перевірених доказами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, тому задоволенню не підлягають.

Положення ч.1 ст. 9 КАС України передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до принципу змагальності кожна зі сторін повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 вказаного Кодексу.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити.

Відповідно до ст.139 КАС України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправним і скасування наказу відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п 15.5 п.5 розділу VII Перехідних положень КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 22.10.2019.

Суддя Лунь З.І.