Справа № 340/2469/19
Суддя: Р.В. Жук
Дата ухвалення: 2019-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2019 року м. Кропивницький справа № 340/2469/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Жука Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомДержавного підприємства "Кіровоградський комбінат хлібопродуктів №2" Державного агентства резерву України (просп. Інженерів, 2, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25014, )
до Державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Соколової Оксани Володимирівни (25006, м. Кропивницький, вул. Дворцова, 32/29)
провизнання незаконними постанов про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження від 24.09.2019 року, -
ВСТАНОВИВ:

І. Зміст позовних вимог

Державне підприємство "Кіровоградський комбінат хлібопродуктів №2" Державного агентства резерву України звернулось до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати незаконними постанови державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області - Соколової Оксани Володимирівни про стягнення виконавчого збору в сумі 13 610.21 грн. та про стягнення витрат виконавчого провадження в сумі 277,08 грн. в межах виконавчого провадження №56012854.

ІІ. виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що державним виконавцем Фортечного відділу ДВС м. Кропивницький Назаренко І.Л. 23.03.2018 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №56012854, на підставі вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ю-4341-17-У від 05.03.2018 року у сумі 136 103,21 грн.

23.05.2018 року позивачем сплачено борг (недоїмку) за вимогою №10-4341-17-У від 05.03.2018 року, в повному обсязі на суму 136 103,21 грн. на користь стягувача - Головного управління ДФС у Кіровоградській області та повідомлено відповідача з клопотанням про закриття виконавчого провадження.

Проте, 24.09.2019 року державним виконавцем Соколовою О.В. представнику позивача вручено копію постанови про стягнення виконавчого збору від 24.09.2019 року та копію постанови про стягнення з Підприємства витрат виконавчого провадження від 24.09.2019 року.

Позивач вважає, оскаржувані постанови протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав. Копію ухвали від 07.10.2019 року отримав 09.10.2019 року, що підтверджується довідкою про отримання повістки електронною поштою (а.с.26).

Так, частиною 4 статті 159 КАС України визначено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Водночас, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

ІІІ. Заяв (клопотання) учасників справи інші процесуальні дій у справі

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.10.2019 року відкрите спрощене позовне провадження у справі з повідомлення (викликом) сторін та проведення судового засідання 17.10.2019 року.

Враховуючи, заявлені в судовому засіданні клопотання учасників справи про подальший розгляд справи у письмовому провадженні та не прибуття в судове засідання представника відповідача суд на підставі частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалив про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

ІV. Обставини встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши зміст спірних правовідносин з урахуванням доказів судом встановлені відповідні обставини.

На виконанні у Фортечному відділі ДВС м. Кропивницький перебуває виконавче провадження №56012854, відкрите 23.03.2018 року державним виконавцем Назаренко І.Л. на підставі виконання Вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ю-4341-17-У від 05.03.2018 у сумі 136 103,21 грн., виданого Головним управлінням ДФС у Кіровоградській області (а.с.13).

23.05.2018 року позивачем сплачено боргу (недоїмку) за вимогою №10-4341-17-У від 05.03.2018 року на суму 136 103,21 грн. що підтверджується платіжними дорученнями: №430 від 23.05.2018, №428 від 23.05.2018, №422 від 22.05.2018, №416 від 22.05.2018 та №407 від 22.05.2018 (а.с14-18).

Того ж дня, представником Підприємства подано відповідачу клопотання за №04/321 від 23.05.2018 року про необхідність закриття виконавчого провадження, у зв`язку з повною сплатою суми боргу, до якого додані всі вищевказані оригінали платіжних доручень (а.с.12).

11.09.2019 року представником позивача з`ясовано, що виконавче провадження №56012854 відкрите та перебуває у проваджені іншого державного виконавця Фортечного відділу ДВС м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області - Соколової О.В.

24.09.2019 року державним виконавцем Соколовою О.В. представнику позивача вручено копію постанови про стягнення виконавчого збору від 24.09.2019 року та копію постанови про стягнення з Підприємства витрат виконавчого провадження від 24.09.2019 року (а.с.35-38).

Незгода із прийнятими відповідачем постановами обумовила позивача на звернення до суду з даним адміністративним позовом.

V. Оцінка суду.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості аргументам, наведеними учасниками справи, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регламентовані Законом України №1404-VIII від 02.06.2016 року «Про виконавче провадження» (далі Закон України №1404-VIII), відповідно до ст.1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Приписами статті 5 Закону №1404 визначено, що примусове виконання рішень покладається, зокрема, на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Так, відповідно ч.1 ст.27 Закону №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

На підставі ст.26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

В той же час, на підставі ч.2 ст.27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Таким чином, ще до реального примусового виконання рішення і без його фактичного стягнення або повернення майна, незалежно від того чи буде це рішення виконано реально чи ні вже встановлюється розмір виконавчого збору, який має бути стягнутим з боржника.

З аналізу вищенаведених норм слідує, що частинами першою та другою статті 27 Закону №1404-VIII встановлюють загальні правила стягнення виконавчого збору. Так обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання судового рішення; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

Крім того, статтею 27 Закону №1404-VIII чітко визначено, що виконавчий збір стягується з фактично стягнутої суми; розмір виконавчого збору вираховується також з фактично стягнутої суми.

За своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення.

Як вбачається з постанови про відкриття виконавчого провадження від 23.03.2018 року ВП №56012854 державний виконавець Назаренко І.Л., в порушення вищевказаних норм Закону №1404-VIII не зазначила в постанові інформації про стягнення з боржника виконавчого збору та строк на добровільне виконання.

Разом з тим, відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Частиною другої статті 39 Закону № 1404-VIII встановлено, що постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Положеннями частини третьої статті визначено, що у випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до платіжних доручень: №430 від 23.05.2018, №428 від 23.05.2018, №422 від 22.05.2018, №416 від 22.05.2018 та №407 від 22.05.2018 позивачем сплачено борг (недоїмку) за вимогою №10-4341-17-У від 05.03.2018 року на суму 136 103,21 грн. (а.с14-18).

Враховуючи ту обставину, що позивачем, як боржником у виконавчому провадженні сплачена вся сума боргу, що також підтверджено листом ГУ ДПС у Кіровоградській області від 16.09.2019 року №648/10/11-28-52-05 (а.с.10), тому рішення згідно з виконавчим документом виконано в повному обсязі.

Досліджуючи матеріали справи судом вбачається, що позивачем ще 23.05.2018 року листом №04/321 повідомлено відповідача про виконання рішення суду та сплати в повному обсязі боргу з відповідними платіжними дорученнями (а.с.12).

Однак, в супереч приписам статті 39 Закону №1404-VIII відповідачем, виконавче провадження закінчено не було, постанова не винесена, виконавчий документ разом з постановою не направлений.

При цьому, у разі завершення виконавчого провадження з виконання рішення майнового характеру та в разі закінчення виконавчого провадження, частиною 3 статті 40 Закону №1404-VIII визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з частиною четвертою статті 42 Закону №1404-VIII на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Поряд з тим, пункт 8 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 визначено, що стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону №1404-VIII.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Про розмір стягнутого виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі.

Тобто, виконавчий збір підлягає стягненню в порядку та розмірі, визначеному цим Законом №1404-VІІІ, який в даному випадку, обумовлює можливість винесення постанови про стягнення виконавчого збору після закінчення виконавчого провадження в порядку статті 39 Закону чи повернення виконавчого документа згідно статті 37 Закону.

Також суд звертає увагу на таку обставину.

Відповідно до статті 42 Закону №1404-VIII кошти виконавчого провадження складаються з: виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; авансового внеску стягувача; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті. Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

У разі якщо виконавче провадження було завершено, а витрати на організацію та проведення виконавчих дій не були стягнуті, постанова про стягнення витрат на організацію та проведення виконавчих дій виділяється в окреме провадження.

Також при вирішенні цієї справи судом береться до уваги висновок Європейського суду з прав людини, практика якого є своєрідним механізмом, яка дозволяє розуміти, тлумачити та застосовувати Конвенцію, наголошував, у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 7801/97, п. 36, від 01.07.2003, у якому вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до частини 6 статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на те, що державним виконавцем Соколовою О.В. у встановлений судом строк (з урахуванням часу на пересилання поштової кореспонденції) не надано суду відзив на позов та не повідомлено суд про причини за яких такий відзив не може бути подано, суд кваліфікує неподання відповідачем відзиву на позов, як визнання позову у повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з вимогами ст.78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд вважає, що при винесені оскаржуваних постанов від 24.09.2019 року ВП №56012854 державний виконавець діяла не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені чинним законодавством, а отже постанови є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

На думку Кіровоградського окружного адміністративного суду, позивачем надано суду достатні документальні докази, якими підтверджується протиправність оскаржуваних рішень, в той час, як відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій під час прийняття оскаржуваних позивачем рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

VI.Судові витрати.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача належить стягнути сплачену суму судового збору у розмірі 2007 грн. 00 коп. за подання адміністративного позову немайнового характеру за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 252, 255, 292-297, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Державного підприємства "Кіровоградський комбінат хлібопродуктів №2" Державного агентства резерву України (просп. Інженерів, 2, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25014, ) до Державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Соколової Оксани Володимирівни (25006, м. Кропивницький, вул. Дворцова, 32/29) - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 24.09.2019 року ВП №56012854 про стягнення виконавчого збору в сумі 13 610,21 грн.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 24.09.2019 року ВП №56012854 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в сумі 277,08 грн.

Присудити на користь Державного підприємства "Кіровоградський комбінат хлібопродуктів №2" Державного агентства резерву України (просп. Інженерів, 2, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25014, ) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2007 грн. 00 коп. (дві тисячі сім гривень нуль копійок), за рахунок бюджетних асигнувань Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області (25006, м. Кропивницький, вул. Дворцова, 32/29).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Кіровоградський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено та підписано 21.10.2019р.

Суддя

Кіровоградського окружного

адміністративного суду Р.В. Жук