Справа № 140/2488/19
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

15 жовтня 2019 року ЛуцькСправа № 140/2488/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Денисюка Р.С.,

при секретарі судового засідання Матящук Л.Р.,

за участю представника позивача Москвичова С.І.,

представника відповідача Сабін І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду, клопотання відповідача про залишення позову без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління ДФС у Волинській області (далі -ГУ ДФС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу № Ф - 23433-55 від 15.03.2019 зі сплати єдиного соціального внеску за 2018 рік в сумі 9 828,00 грн.

Ухвалою суду від 18.08.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та відповідно до приписів статей 12, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи. 05.09.2019 винесено ухвалу про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 15.30 год. 17.09.2019. В справі оголошувалася перерва до 16.00 год. 30.09.2018 та до 15.45 год. 15.10.2019.

04.09.2019 на адресу суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву. Одночасно із відзивом на позовну заяву відповідачем подано клопотання про залишення позову без розгляду у зв`язку із пропуском позивачем строку звернення до суду (а.с. 27-28). Вказане клопотання мотивовано тим, що відповідно до частини другої статті 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 122 КАС України також передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини четвертої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Згідно з пунктом 4 Інструкції №449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

При цьому, затверджена форма вимоги також містить в пункті 2 посилання саме на статтю 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування» та 10 - денний термін оскарження.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було отримано та згодом втрачено вимогу від 15.03.2019 №Ф-23433-55 у зв`язку з чим ГУ ДФС у Волинській області було видано дублікат вимоги. Згідно з дублікатом корінця оскаржуваної вимоги від 15.04.2019 №Ф-23433-55 Нечипорук О.В. особисто отримав дублікат вимоги 24.07.2019 (копія корінця вимоги).

При цьому, правом на оскарження вимоги в адміністративному порядку ОСОБА_2 не скористався, а з позовною заявою до суду звернувся лише 14.08.2019, тобто із пропуском спеціального строку, передбаченого Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування», при цьому не навів у позовній заяві жодних підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, а відтак наявні правові підстави для залишення позовної заяви без розгляду.

У зв`язку із вказаним просить позов залишити без розгляду.

Представник позивача у відповіді на відзив від 10.09.2019 (а. с. 36-38) зазначив, що оскільки відповідачем належним чином не було роз`яснено позивачу порядок дій щодо оскарження дій контролюючого органу по винесенню вимоги про сплату, тому вважає, що про порушення свого права ОСОБА_2 дізнався у відповіді на адвокатський запит від 06.08.2019, а відтак ним не було пропущено строк звернення до суду.

У своїх додаткових поясненнях від 30.09.2019 (а.с.49-51) представник позивача знов же наголосив на тій обставині, що позивачем не було пропущено строк звернення до суду, оскільки стаття 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» не встановлює строків звернення до суду щодо оскарження вимоги по сплату боргу по ЄСВ . Також зазначив, що строки встановлюються для платників ЄСВ, яким позивач не є, а тому до нього повинен застосовуватися загальний строк звернення до суду.

Одночасно, позивачем 30.09.2019 подано клопотання про поновлення строку звернення до суду, яке мотивовано тим, що строк звернення до суду ним було пропущено із поважних причин, так як в нього були проблеми із здоров`ям, що позбавляло його можливості належним чином захистити свої порушені права та подати відповідний позов до суду. Просить поновити йому строк звернення до суду із вказаним позовом.

В судовому засіданні представник позивача проти заявленого клопотання про залишення без розгляду заперечив. Просив поновити позивачу пропущений строк звернення до суду, оскільки такий строк пропущений із поважних причин.

Представник відповідача щодо поновлення пропущеного строку звернення до суду заперечив та просив позов залишити без розгляду.

Розглянувши заявлені клопотання, заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду до задоволення не підлягає, а клопотання відповідача про залишення позову без розгляду слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з частинами першою, другою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 122 КАС України також передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини четвертої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Тобто, спеціальним Законом встановлено строк звернення до суду щодо оскарження вимоги по сплаті ЄСВ -10 днів.

Аналогічна позиція щодо строків звернення до суду по аналогічних справах викладена в постановах Верховного Суду від 31.01.2019 у справах №802/983/18, від 17.07.2019 № 0740/1050/18.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом розгляду даної справи є вимога відповідача про сплату боргу (недоїмки) по сплаті ЄСВ від 15.03.2019 № Ф2433-55.

Позивач у своєму позові та в судовому засіданні підтвердив ту обставину, що про оскаржувану вимогу він дізнався в березні 2019 року.

Судом встановлено, що ГУ ДФС у Волинській області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) по сплаті ЄСВ від 15.03.2019 № Ф 2433-55 ОСОБА_2 в сумі 9828,00 гривень (а.с.9).

Як вбачається із корінця вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 15.03.2019, вручена вона була позивачу особисто 25.03.2019, про що свідчить його підпис. Отже, вказане свідчить про те, що позивачу було відомо про оскаржуване рішення вже в березні 2019 року.

Тобто, саме з 26.03.2019 у позивача почався перебіг строку на звернення до суду про оскарження даної вимоги, який закінчився 05.04.2019.

Відтак вказане свідчить про те, що позивачу ще в березні 2019 року було відомо про оскаржувану вимогу та останній не був позбавлений можливості своєчасно звернутись із відповідним позовом до суду за захистом своїх прав. Тому строк звернення до суду з вимогою про визнання протиправною та скасування вимоги розпочався 26.03.2019 року і закінчився в 05.04.2019.

Однак останній звернувся до суду лише 14.08.2019, про що свідчить відбиток штемпеля вхідної кореспонденції Волинського окружного адміністративного суду, тобто з пропуском строку звернення до суду, встановлено частинами першою, третьою статті 122 КАС України статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування»

В даному випадку строк звернення до суду для позивача обраховується з моменту коли йому стало відомо про оскаржуване рішення - з березня 2019, а не з моменту відповіді на адвокатський запит від 06.08.2019.

Відповідно до частини третьої статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Позивачем не заперечується той факт, що про оскаржувану вимогу йому стало відомо в березні 2019.

ОСОБА_2 зазначає, що по приписах лікаря від 04.03.2019 йому було обмежено фізичні навантаження протягом чотирьох місяців, що призвело до неможливості вчасного звернення до суду з даним позовом. Після їх спливу, 17.07.2019 позивач з метою оскарження вимоги повторно звернувся до відповідача за отриманням копії вимоги у зв`язку із втратою оригіналу. Після цього ним вживались заходи досудового врегулювання спору, а саме подача адвокатського запиту, після відповіді на який 06.08.2019 в межах строків звернення до суду ним подано адміністративний позов - 14.08.2019. Вказаний період із 28.07.2019 по 08.08.2019 він перебував на реабілітаційно - оздоровчих зборах за межами області.

Однак, суд не приймає до уваги вказані позивачем обставини пропуску строку звернення до суду, враховуючи наступне.

По-перше, із наявної та дослідженої в матеріалах справи виписки лікаря (а.с. 43), яка як стверджує позивач надана йому 04.03.2019, вбачається, що позивачу рекомендовано виключити навантаження на нижні кінцівки. У ній не зазначено, протягом якого часу це повинно відбуватися та у якій формі. У вказаний період позивач на амбулаторному чи стаціонарному лікуванні не перебував, що, на думку суду, не позбавляло його можливості належним чином захистити свої порушені права. При цьому, вказане не завадило позивачу звернутися до відповідача про отримання вимоги 25.03.2019, а пізніше і в липні 2019 року.

Інші докази наявні в матеріалах справи не підтверджують поважності пропущення строків звернення до суду із даним позовом.

По -друге, Закон № 2464-VI не встановлює порядку досудового врегулювання спору у даній категорії справ, а встановлює лише два напрямки дій - оскарження вимоги в адміністративному або в судовому порядку. Позивач не скористався правом на адміністративне оскарження даної вимоги ні після її отримання 25.03.2019, ні після повторного її отримання 24.07.2019.

Тому, з врахуванням викладеного суд зазначає, що в даному випадку звернення із адвокатським запитом з питань роз`яснення законодавства, не впливає на характер спірних правовідносин, і отримання відповіді на нього від контролюючого органу 06.08.2019 не може вважатися строком, з якого повинен обраховуватися строк на звернення до суду про оскарження вимоги про сплату ЄСВ, який, як вказував вище суд, повинен обраховується з 26.03.2019 з моменту отримання ОСОБА_2 оскаржуваної вимоги.

Втрата позивачем оригіналу вимоги не є поважною причиною пропуску звернення до суду, оскільки він не був позбавлений можливості вчасно звернутися за отриманням її дублікату, чого ним зроблено не було.

Повторно за отриманням вимоги позивач звернувся лише через чотири місяці, коли вже строки звернення до суду також були пропущені.

Крім того, суд звертає увагу на ту обставину, що отримавши повторно вимогу про сплату боргу 24.07.2019 та уклавши договір про надання правової допомоги 26.07.2019, позивач звернувся із позовом лише 14.08.2019, тобто із пропущенням 10-ти денного строку звернення, встановленого спеціальним Законом. Відсутність позивача за місцем проживання не може слугувати поважною причиною пропуску строку, оскільки після укладення договору про надання правової допомоги, представник позивача був наділений правом на подання позову до суду, яким і скористався 14.08.2019.

Звернення із адвокатським запитом та отримання відповіді на нього не є необхідною умовою для звернення до суду про скасування вимоги, так як в Законі № 2464-VI чітко визначено алгоритм дій щодо оскарження вимог про сплату ЄСВ.

Не може бути взято до уваги судом твердження представника позивача про те, що вказаний строк у 10-днів застосовується лише для платників ЄСВ, яким позивач в силу закону не є, а відтак до нього повинен застосовуватися загальний строк звернення до суду, який становить шість місяців, оскільки в даному випадку предметом розгляду є вимога про сплату ЄСВ, строк на оскарження якої встановлено спеціальним Законом. Незалежно від статусу позивача термін на оскарження якої становить 10-днів.

Суд звертає увагу на те, що поважними причинами пропуску строку на звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Оскільки позивачем належними та допустимими доказами не доведено поважності пропущеного ним строку звернення до суду, тому суд не визнає причини пропуску строку поважними та не вбачає правових підстав для задоволення заяви про поновлення строку звернення до суду.

При цьому практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс та інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

У справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії) Європейський суд з прав людини зазначив, що тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації права на суд, може бути підставою для поновлення строку звернення до суду.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі, як правова визначеність. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним, і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12.07.2007).

В свою чергу, наявність навіть об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа « Олександр Шевченко проти України, п. 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.

Європейський Суд з прав людини рішенням у справі Golder v. United Kingdom від 21.02.1975, серія А № 18, п. 36, сформував наступну позицію - Суд нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є доступ до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятості скарги.

Частиною четвертою статті 123 КАС України передбачено, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду слід відмовити, при цьому клопотання відповідача про залишення позову без розгляду необхідно задовольнити.

Керуючись статтями 122, 123, 240, 243 ч.3, 248, 256, 295, 297 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду відмовити.

Клопотання відповідача про залишення позову без розгляду задовольнити.

Позов ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Р.С. Денисюк

Повний текст ухвали складено 21 жовтня 2019 року.