Справа № 460/762/19
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2019-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/8334/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Довгої О.І. та Кузьмича С.М.,

з участю секретаря судового засідання - Луців І.І.,

а також сторін (їх представників):

від позивача - Столяр М.В.;

від відповідача - Дем`янюк С.М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Рівненської митниці ДФС на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30.05.2019р. в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗІПКАРГО» до Рівненської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень щодо коригування митної вартості товарів, карток відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (суддя суду І інстанції: Махаринець Д.Є., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 13 год. 26 хв. 30.05.2019р., м.Рівне; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 20.06.2019р.),-

В С Т А Н О В И В:

02.04.2019р. позивач Товариство з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/ «ЗІПКАРГО» звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати наступні рішення відповідача Рівненської митниці ДФС:

картку відмови № UA204010/2018/00262 від 02.10.2018р. в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення;

рішення № UA204010/2018/000098/2 від 02.10.2018р. про коригування митної вартості товарів;

картку відмови № UA204010/2018/00261 від 02.10.2018р. в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення;

рішення № UA204010/2018/000097/2 від 02.10.2018р. про коригування митної вартості товарів;

а також стягнути з відповідача суму документально підтверджених судових витрат пропорційно до задоволених позовних вимог (а.с.4-17).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 30.05.2019р. заявлений позов задоволено; визнано протиправними та скасовані наступні рішення відповідача Рівненської митниці ДФС:

картку відмови № UA204010/2018/00262 від 02.10.2018р. в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення;

рішення № UA204010/2018/000098/2 від 02.10.2018р. про коригування митної вартості товарів;

картку відмови № UA204010/2018/00261 від 02.10.2018р. в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення;

рішення № UA204010/2018/000097/2 від 02.10.2018р. про коригування митної вартості товарів;

а також стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача Рівненської митниці ДФС на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 9605 грн.(а.с.169-179).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржила відповідач Рівненська митниця ДФС, яка в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до невірного вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.184-191).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що під час митного оформлення товарів, які були поставлені позивачу в рамках контракту № ZC-003-DC, укладеного 07.05.2018р. з фірмою «DENIZLI CANER OTOMOTIV SANAYI VE TIC. LTD. STI.» (Туреччина), було виявлено, що комерційними умовами поставки є СРТ Рівне або CIF Одеса, однак згідно специфікації № 3 від 27.09.2018р. до контракту та рахунку № НОМЕР_1 від 27.09.2018р., комерційними умовами поставки є EXW DENIZLI (Туреччина). Також в рахунку-фактурі про надання транспортно-експедиційних послуг № ФК-752 від 01.10.2018р., постачальником послуг згідно якого є ТзОВ «Форсаж Кинг», виділено транспортні послуги за межами території України, однак в графах 16 та 23 міжнародної товаротранспортної накладної CMR № 0081259 від 28.09.2018р. безпосереднім перевізником зазначено ФОП ОСОБА_1 , що свідчить про наявність експедиторської винагороди за межами митної території, яка відповідно не включена до митної вартості.

Оскільки на вимогу митного органу декларантом інші документи не надано, тому митну вартість визначено із використанням резервного методу на основі інформації про вартість подібних товарів.

Також під час митного оформлення товарів, які були поставлені позивачу в рамках контракту № ZC-013-AO, укладеного 20.09.2018р. з фірмою «AKIN OTO TICARET VE SANAYI LIMITED SIRKETI» (Туреччина), було виявлено, що в рахунку-фактурі про надання транспортно-експедиційних послуг № ФК-751 від 01.10.2018р., постачальником послуг згідно якого є ТзОВ «Форс Кинг», виділено транспортні послуги за межами території України, однак в графах 16 та 23 міжнародної товаротранспортної накладної CMR № 0081260 від 28.09.2018р. безпосереднім перевізником зазначено ФОП ОСОБА_1 , що свідчить про наявність експедиторської винагороди за межами митної території, яка відповідно не включена митної вартості.

Оскільки на вимогу митного органу декларантом інші документи не надано, тому митну вартість визначено із використанням резервного методу.

Окрім цього, позивач фактично погодився із методом визначення митної вартості та митною вартістю товару, визначеною митним органом у оскаржених рішеннях про коригування митної вартості, оскільки випуск товарів у вільних обіг проведено за митними деклараціями № UA204010/2018/023494 від 02.10.2018р., № UA204010/2018/023511 від 02.10.2018р., без врахування приписів ч.7 ст.55 МК України, а тому правовий спір між сторонами щодо узгодження митної вартості припинив існувати з моменту подання нових митних декларацій.

Позивачем ТзОВ «ЗІПКАРГО» скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права та ухвалив законне і справедливе судове рішення, яке відповідає усталеній судовій практиці по наведеній категорії справ (а.с.218-219).

Заслухавши суддю-доповідача по справі, представника відповідача на підтримання поданої скарги, заперечення представника позивача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, позивачем ТзОВ «ЗІПКАРГО» укладено з фірмою «AKIN OTO TICARET VE SANAYI LIMITED SIRKETI» (Туреччина) контракт № ZC-013-AO на поставку автомобільних запчастин (а.с.23-26).

В рамках цього контракту позивачем здійснено поставку товару - запасних частин до автомобілів.

Для митного оформлення позивачем подано до Рівненської митниці ДФС митну декларацію № UA204010/2018/023471 від 02.10.2018р.; до якої долучені наступні документи:

контракт № ZC-О13-АО від 20.09.2018р. та додаток (специфікація) № 1 від 21.09.2018р. до нього (а.с.23-28);

сommercial invoice № А291451 від 26.09.2018р. (а.с.29);

proforma invoice від 21.09.2018р. (а.с.30);

CMR 0081260 від 28.09.2018р. (а.с.31);

пакувальний лист від 26.09.2018р. (а.с.32);

лист AKIN ОТО TICARET VE SANAYI LIMITED SIRKETI № 12-0210-18 від 02.10.2018р. (а.с.33);

гарантійний сертифікат якості № 0572676 (а.с.34);

платіжне доручення в іноземній валюті № 152 від 25.09.2018р. (а.с.35);

митна декларація країни експортера № 0133500 (а.с.36-37);

TIR cornet SX81916096 (а.с.38);

договір доручення № МВП 24/04/2018 від 24.04.2018р. щодо надання послуг з декларування товарів (а.с.39-42);

договір транспортного експедирування № 20/09/18 від 20.09.2018р., укладений з ТзОВ «Форсаж Кинг» (а.с.43-46);

рахунок фактура № ФК-751 від 01.10.2018р. та платіжне доручення № 157 від 02.10.2018р. (а.с.47-48).

За результатами розгляду поданої електронної митної декларації та доданих до неї документів відповідачем Рівненською митницею ДФС винесено рішення № UA204010/2018/000098/2 від 02.10.2018р. про коригування митної вартості товарів (а.с.66), згідно якого митна вартість товару визначена за резервним методом (ст.64 МК України), а також винесено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204010/2018/00262 від 02.10.2018р., відповідно до якої декларанту відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів (а.с.66).

Рівненська митниця ДФС дійшла висновку, що поданий пакет документів не є достатнім для митного оформлення товару за основним методом (ціною контракту) і додатково зазначила, що подані документи містять розбіжності, а саме: в рахунку-фактурі про надання транспортно-експедиційних послуг № ФК-752 від 01.10.2018р., постачальником послуг згідно якого є ТзОВ «Форсаж Кинг», виділено транспорті послуги за межами території України, однак в графах 16 та 23 міжнародної товаротранспортної накладної CMR № 00812660 від 28.09.2018р. безпосереднім перевізником зазначено ФОП ОСОБА_1 , що в свою чергу свідчить про наявність експедиторської винагороди за межами митної території, яка не включена до митної вартості.

Окрім цього, позивачем ТзОВ «ЗІПКАРГО» укладено з фірмою «DENIZLI CANER OTOMOTIV SANAYI VE TIC. LTD. STI.» (Туреччина) контракт № ZC-003-DC від 07.05.2018р. на поставку товарів (а.с.86-89).

В рамках цього контракту позивачем здійснено поставку товару - пластикових каністр.

Для митного оформлення позивачем подано до Рівненської митниці ДФС митну декларацію № UA204010/2018/023443 від 02.10.2018р., до якої долучені наступні документи:

контракт № ZC-003-DC від 07.05.2018р. та додаток (специфікація) № 3 від 27.09.2018 до нього (а.с.86-90);

прайс-лист від 26.09.2018р. (а.с.91-92);

сommercial invoice № IHR018 від 27.09.2018р. (а.с.93);

пакувальний лист від 27.09.2018р. (а.с.94-95);

CMR 0081259 від 28.09.2018р. (а.с.96);

гарантійний сертифікат якості № 0548680 від 28.09.2018р. (а.с.97);

митна декларація країни експортера № 0798523 від 27.09.2018р. (а.с.98);

договір доручення № МВП 24/04/2018 від 24.04.2018р. щодо надання послуг з декларування товарів (а.с.99-102);

договір транспортного експедирування № 20/09/18 від 20.09.2018р., укладений з ТзОВ «Форсаж Кинг» (а.с.103-106);

рахунок-фактура № ФК-752 від 01.10.2018р. та платіжне доручення № 156 від 02.10.2018р. (а.с.107-108).

За результатами розгляду поданої електронної митної декларації та доданих до неї документів Рівненською митницею ДФС винесено рішення про коригування митної вартості товарів № UA204010/2018/000097/2 від 02.10.2018р., згідно якого митна вартість товару визначена за резервним методом (ст.64 МК України), а також винесено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204010/2018/00261 від 02.10.2018р., відповідно до якої декларанту відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів.

Рівненська митниця ДФС дійшла висновку про те, що поданий пакет документів не є достатнім для митного оформлення товару за основним методом (ціною контракту) і додатково зазначила, що подані документи містять розбіжності, а саме:

* комерційними умовами поставки згідно п.2.1 контракту № ZC-003-DC від 07.05.2018р. є СРТ Рівне або CIF Одеса, про що зазначається в специфікаціях та комерційних інвойсах, однак згідно специфікації № 3 від 27.09.2018р. до контракту та рахунку № НОМЕР_1 від 27.09.2018р. комерційними умовами поставки є EXW DENIZLI (Туреччина);

* в рахунку-фактурі № ФК-752 від 01.10.2018р. про надання транспортно-експедиційних послуг, постачальником послуг згідно якого є ТзОВ «Форсаж Кінг», виділено транспорті послуги за межами території України, однак в графах 16 та 23 міжнародної товаротранспортної накладної CMR 0081259 від 28.09.2018р. безпосереднім перевізником зазначено ФОП Сиротяна В.В., що свідчить про наявність експедиторської винагороди за межами митної території, яка не включена до митної вартості.

Спростовуючи висновки митного органу, колегія суддів виходить з того, що згідно ст.9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» в разі залучення експедитором до виконання його зобов`язань за договором транспортного експедирування іншої особи у відносинах з нею експедитор може виступати від свого імені або від імені клієнта. Платою експедитору вважаються кошти, сплачені клієнтом експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування.

Між позивачем та ТзОВ «Форсаж Кинг» укладено договір транспортного експедирування № 20/09/18 від 20.09.2018р. про надання транспортно-експедиторського обслуговування з перевезення товарів по маршруту м.Стамбул-м.Рівне.

За результатом надання послуг ТзОВ «Форсаж Кінг» по розглядуваних поставках товарів виставлені наступні рахунки-фактури:

№ ФК-752 від 01.10.2018р., в якому зазначено суму послуг за межами території України в сумі 2820 грн. та по території України в розмірі 1460 грн., всього 4280 грн.

№ ФК-751 від 01.10.2018р., в якому зазначено суму послуг за межами території України в сумі 5640 грн. та по території України в розмірі 2870 грн., всього 8510 грн.

Відповідно до п.2.1.1 договору транспортного експедирування № 20/09/18 від 20.09.2018р., укладеного між позивачем (замовник) та ТзОВ «Форсаж Кинг» (експедитор), експедитор зобов`язується за винагороду організувати та здійснити перевезення вантажів автомобільним транспортом (згідно заявки) за дорученням та за рахунок замовника.

Згідно з п.2.1.9 цього договору експедитор виконує розрахунки з транспортними та експедиторськими організаціями з коштів, які перераховані замовником на рахунок експедитора. Винагороду експедитора складає різниця коштів, отриманих від замовник, та тих, які сплачуються за виконання транспортних послуг перевізнику та іншим підрядникам (а.с.103-106).

Згідно платіжного платіжних доручень № 157 від 02.10.2018р. та № 156 від 02.10.2018р. позивачем перераховано на банківський рахунок ТзОВ «Форсаж Кинг» грошові кошти за надання транспортно-експедиторського обслуговування з перевезення товарів.

Таким чином, у виставлені експедитором ТзОВ «Форсаж Кинг» рахунки включені всі витрати по здійсненню перевезення вантажів за межами митної території, а тому останні враховані позивачем до складу митної вартості товару в повному обсязі.

Окрім цього, згідно умов п.2.1 контракту № ZC-003-DC від 07.05.2018р. визначено, що умови поставки визначаються в специфікаціях та комерційних інвойсах, які видаються при відвантажені товарів на кожну партію окремо, які будуть становити невід`ємну складову контракту.

У зв`язку з тим, що специфікація складає невід`ємну складову контракту і є по суті додатком до контракту, сторони за даним контрактом вправі за взаємним погодженням визначати умови поставки на кожну партію товару окремо, що не суперечить вимогам діючого законодавства.

За таких обставин будь-яких розбіжностей щодо комерційних умов поставки в рамках контракту № ZC-003-DC від 07.05.2018р. немає, оскільки такі погоджені сторонами у спосіб, який визначений ними та зафіксовані у документі, який має силу додатку до контракту.

Крім того, доводи відповідача про те, що він володіє інформацією стосовно митної вартості подібних товарів, що є вищою за заявлену, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості заявленої декларантом, не можуть прийматися до ваги.

Рівненською митницею ДФС під час коригування митної вартості товарів здійснено на основі раніше визнаної органом доходів і зборів митної вартості ідентичних/подібних товарів розмитнених за митною декларацією № UA 204010/2018/021179 від 10.09.2018р., яка визначена відповідачем за резервним методом згідно положень ст.64 МК Україні з у рахуванням картки відмови в прийняті митної декларації, митному оформлена випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204010/2018/00235 від 10.09.2018р. та рішення про коригування митної вартості товарів № UA204010/2018/000088/2 від 10.09.2018р., які є предметом оскарження в суді.

Таким чином, Рівненською митницею ДФС під час здійснення коригування митної вартості товару на основі резервного методу використано не узгоджену та спірну суму митної вартості товарів за митною декларацією № UA204010/2018/021179 від 10.09.2018р.

Окрім цього, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 31.07.2019р. у справі № 460/639/19 визнано протиправними та скасовані картка відмови в прийняті митної декларації, митному оформлена випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204010/2018/00235 від 10.09.2018р. та рішення про коригування митної вартості товарів № UA204010/2018/000088/2 від 10.09.2018р. (рішення суду не набрало законної сили) (а.с.220-230).

В частині доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що відповідно до МК України (в редакції, діючій на момент виникнення спірних правовідносин):

ст.ст.49, 50 - митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

ч.1 ст.51, ч.1 ст.52 - митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

ч.2 ст.52 - декларант зобов`язаний: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

ч.ч.1, 2 ст.54 - контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.

ч.3 ст.54 - за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст.55 цього Кодексу.

ч.6 ст.54 - орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Таким чином, законодавець запропонував таку конструкцію регулювання митних відносин, якою визначається правильність визначення митної вартості декларантом, у випадку, якщо не доведено інше.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено); інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За правилами ч.3 цієї ж статті у разі якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Тобто митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Наведені приписи законодавства з питань митної справи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Ненаведення митним органом в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Таким чином, право митного органу на витребування додаткових у декларанта документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) наявність розбіжностей у документах; 2) наявність ознак підробки документів; 3) відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до роз`яснень, які наведені у постанові Пленуму ВАС України № 2 від 13.03.2017р. «Про Довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13.03.2012 року», факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у ч.3 ст.53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.

В п.2 ч.5 ст.54 МК України передбачено, що митний орган має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, праву митного органу на витребування додаткових документів передує його обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією.

Звідси, митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналіз фактичних обставин свідчить, що в оскаржених рішеннях про коригування митної вартості товарів митним органом помилково визначені складові митної вартості товарів, що є непідтвердженими.

Враховуючи вказане, оскільки оскаржувані рішення містять помилкове обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, такі спростовуються представленими позивачем договірними документами, тому вказані рішення митного органу не відповідають вимогам п.1 ч.2 ст.55 МК України.

Отже, в наданих декларантом документах є відсутніми розбіжності, останні містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та щодо ціни, що підлягала сплаті за цей товар.

Відтак, у митного органу були відсутніми правові підстави для витребування у декларанта додаткових документів.

Водночас, наявність в ЄАІС інформації про іншу митну вартість ідентичних або аналогічних товарів може бути підставою лише для витребування у декларанта додаткових документів для підтвердження митної вартості.

Згідно зі ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Підстава для незастосування основного методу визначення митної вартості товару передбачена ч.2 ст.58 МК України.

Так, відповідно до вказаної норми, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Під час судового розгляду справи з`ясовано, що позивач для підтвердження заявленої митної вартості товару подав до митного органу всі необхідні для цього документи. При цьому, надані документи не містили розбіжностей, а їх дані підтверджували в повній мірі ціну товарів.

Звідси, за відсутності належного обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом застосування митним органом коригування митної вартості є безпідставним та необґрунтованим.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Отже, на підставі наведених норм, у зв`язку із заявленням декларантом достовірних відомостей щодо митної вартості товарів, а також через подання документів, що підтверджують рівень митної вартості товарів, митним органом неправомірно винесені оскаржувані картки відмови та прийняті спірні рішення про коригування митної вартості товарів.

Враховуючи непідтвердження в судовому засіданні обставин, якими митний орган обґрунтовував свої твердження про дотримання ним вимог МК України та допущених порушень зі сторони позивача під час визначення митної вартості товарів, а відтак й покладених в основу спірних відмови митного органу здійснити митне оформлення товарів та рішень про визначення митної вартості товарів, заявлений позов є підставним, через що підлягає до задоволення.

Також в порядку ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта Рівненську митницю ДФС.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Рівненської митниці ДФС на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30.05.2019р. в адміністративній справі № 460/762/19 залишити без задоволення, а вказане рішення суду - без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Рівненську митницю ДФС.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді О. І. Довга
С. М. Кузьмич
Дата складення повного судового рішення: 23.10.2019р.