Справа № 640/3610/19
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2019-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21 жовтня 2019 року № 640/3610/19

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі судді Донця В.А. розглянув у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом про:

- визнання протиправною бездіяльності Головного управління пенсійного Фонду України у м. Києві щодо невиплати пенсії з 07.09.2017 по 30.04.2018 ОСОБА_1 ;

- зобов`язання Головного управління пенсійного Фонду України у м. Києві негайно виплатити пенсію у повному обсязі з включенням сум (доплат, надбавок, індексації, перерахунків, у тому числі з 01.12.2018 і з 01.01.2019 та інше), за весь період, починаючи з 07.09.2017 по квітень 2018 року включно ОСОБА_1 ;

- допустити негайне виконання рішення у межах суми пенсії за один місяць з включенням сум (доплат, надбавок, індексації, перерахунків, у тому числі з 01.12.2018 і з 01.01.2019 та інше).

Ухвалою суду від 07.03.2019 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати судовий у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи (письмове провадження), встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є внутрішньо переміщеною особою, якій з 07.09.2017 призначено пенсію за віком, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві, проте з 07.09.2017 по 30.04.2018 позивачу не виплачено пенсію з підстав, не передбачених статтею 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", чим порушено право на соціальний захист.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, відповідно до якої кошти, які не виплачені обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати та виплачуються на умовах окремого порядку визначеного Кабінетом Міністрів України, тому після прийняття окремого порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, буде вирішено питання виплати коштів за минулий період.

Позивачем направлено до суду заяву від 27.07.2019, відповідно до якої позивач зазначає, що з квітня 2019 року змінила місце проживання та перебуває на обліку в територіальному управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі, водночас кошти за червень та липень 2019 року виплачено не було у зв`язку з чим позивач просить:

- негайного суддівського реагування щодо захисту конституційного права позивача на одержання пенсії за віком, перерахунку пенсії з 01.07.2019 та врахування вказаних обставин при винесенні судового рішення по суті розгляду справи;

- при розгляді адміністративного позову взяти до відома і застосувати рішення Великої Палати Верховного Сулу України від 04.09.2018 при розгляді зразкової справи №805/402/18 щодо відхилення касаційної скарги Пенсійного Фонду України і визнання незаконною практику відмови структурними підрозділами Пенсійного Фонду України здійснювати виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам;

- дати юридичну оцінку діям посадових осіб відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо систематичного явного, демонстративного, безкарного ігнорування вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" про виплату позивачу пенсії та про її перерахунок з 01.07.2019;

- у зв`язку з тим, що Головне управління пенсійного Фонду України в м. Києві, позивача, як громадянку України, як внутрішньо переміщену особу, незаконно позбавило конституційних гарантій на соціальний захист і соціальні гарантії, що призвело до суттєвого зниження її життєвого рівня і позбавило засобів для існування, адміністративний позов розглянути у розумний строк та застосувати судовий контроль за виконанням судового рішення.

Суд розцінює заяву позивача, як заяву про зміну предмету позову, водночас, оскільки заява не відповідає вимогам частини сьомої статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні докази направлення заяви відповідачу, судом відповідна заява до розгляду не прийнята.

Дослідивши письмові докази, судом установлено.

Згідно з листом Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України від 12.03.2018 №3701/0-109 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 07.09.2017 призначено пенсію за віком.

У зв`язку зі зміною місця проживання ОСОБА_1 відповідно до довідки від 26.10.2017 № взято на облік, як внутрішньо переміщену особу, первинно взята на облік в Києво-Святошинському районі Київської області.

Відповідно до позовної заяви, у зв`язку з невиплатою пенсії 11.02.2018 та 24.02.2018 позивач звернулась на "Урядову гарячу лінію" до Пенсійного фонду України.

Листом від 12.03.2018 №3701/0-109 Пенсійний фонд України повідомив позивача, що оскільки до Управління надійшла інформація структурного підрозділу соціального захисту населення про відсутність останньої в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб, виплати пенсії не проводились.

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві листом від 19.06.2018 №23685/02/0-1637/1, на звернення позивача, що зареєстровані в Головному управлінні 05.06.2018 та від 29.05.2018 повідомило, що Головним управлінням зроблено запит на додатковий атестат до УПФУ у Києво-Святошинському районі Київської області із зазначенням інформації щодо виплати нарахованих коштів по квітень 2018 року, прийнято рішення про поновлення пенсії ОСОБА_1 , після надходження атестату, виплатою пенсії остання буде забезпечена в повному обсязі.

Листом Пенсійного фонду України від 03.07.2018 №14540/01 у відповідь на звернення ОСОБА_1 до народного депутата України ОСОБА_2 (вх. від 25.06.2018 №14540/О-1) позивача повідомлено, що до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві надійшло рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам про поновлення їй пенсії, виплату пенсії буде проведено в липні поточного року, виплата пенсії за минулий період буде проведена відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 №365.

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві листом від 06.07.2018 №34547/02/01637/2 на звернення ОСОБА_1 , що надійшло від Міністерства соціальної політики України та зареєстроване 23.06.2018 повідомило позивача, що кошти за період з березня 2018 по липень 2018 нараховані на липень 2018 року на установу ТВБВ 10026 АТ "Ощадбанк" відділення №108, суми доплат за минулий період, обліковуються та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Листом від 05.07.2018 ОСОБА_1 звернулася до заступника голови Пенсійного фонду України, яким просила негайно надати допомогу у виплаті пенсійної заборгованості та своєчасному отриманні пенсії, та надати законні та обґрунтованій підстави, щодо невиплати пенсії протягом 9 місяців.

Пенсійний фонд України листом від 13.07.2018 №15345/0-100 повідомив ОСОБА_1 , що пенсійну справу останньої взято на облік, пенсію за липень 2018 року перераховано на рахунок установи банку.

Листом від 29.08.2018 №5/7-0318723.18-3/28-28 представник уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, повідомив позивача, що відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 09.08.2018 №58147/02, виплату пенсії поновлено в липні 2018 року, кошти за період з березня по червень 2018 року нараховані та виплачені разом з пенсією за липень поточного року.

У зв`язку з невиплатою пенсії з вересня 2017 року по квітень 2018 року, позивач звернулася з заявою від 27.10.2018 до начальника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про виплату пенсії за вказаний період.

Листом від 04.12.2018 №125258/02/0-1637/4 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило позивача, що на підставі заяви від 15.03.2018 та витягу із рішення комісії від 03.04.2018 №14 управління соціального захисту населення Подільської районної в м. Києві державної адміністрації з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, позивача взято на облік до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (Подільський район) та поновлено виплату з 01.05.2018, кошти за період з 07.09.2017 по 30.04.2018 в сумі 11035,81 грн. нараховані на додаткову відомість та будуть виплачені після прийняття окремого порядку здійснення контролю за забезпеченням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати пенсії з 07.09.2017 по 30.04.2018, позивач звернулась до суду.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб визначені Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 №1706-VII.

Відповідно до частини третьої статті 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Судом встановлено, що позивача взято на облік як внутрішньо переміщену особу, вона перебувала на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області, на підставі заяви від 15.03.2018 та витягу із рішення комісії від 03.04.2018 №14 управління соціального захисту населення Подільської районної в м. Києві державної адміністрації з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, позивача взято на облік до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (Подільський район), та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV.

Зі змісту листа від 04.12.2018 №125258/02/0-1637/4 Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві вбачається, що правовою підставою для зупинення виплати пенсії слугували стаття 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб".

Статтею 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" визначено підстави для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб.

Докази скасування дії довідки про взяття на облік позивача як внутрішньо переміщеної особи в матеріалах справи відсутні, сторони про такі обставини не зазначали.

Окрім того у зв`язку із зміною місця проживання позивачем надано довідку від 26.10.2017 № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, за новим місцем проживання.

Жодних доказів на причин припинення виплати пенсії до суду не надано, клопотань з цього приводу не заявлено. Судом принцип офіційного з`ясування обставин справи не застосовується, оскільки, в даному випадку, таке застосування не потребує захисту прав позивача. Отже, відповідачем не надано доказів на підтвердження обставини припинення пенсії з підстави отримання інформації від відповідних державних органів.

Відповідно до частини першої статті 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості (пункт 1); у разі смерті пенсіонера (пункт 3); у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд (пункт 4); в інших випадках, передбачених законом (пункт 5).

Відтак, припинення виплати пенсії позивачу не відповідало статті 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", позаяк виплати припинено не на підставі визначених вичерпних підстав, встановлених пунктами 1, 3, 4 статті 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та не відповідно до приписів іншого закону України як це встановлено пунктом 5 статті 49 зазначеного Закону.

Підставою для відмови у виплаті пенсії за період з грудня 07.09.2017 по 30.04.2018 року в листі Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 04.12.2018 №125258/02/0-1637/4 також зазначено необхідність прийняття окремого порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам відповідно до пункту 15 "Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 №365 (зі змінами згідно з постановою Кабінету міністрів України від 25.04.2018 №335), за яким орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

На думку суду, оскільки припинення пенсії відбулось незаконно, позивач має право на отримання пенсії за період її невиплати з 07.09.2017 по 30.04.2018, неприйняття Урядом України нормативно-правового акту не може бути підставою для обмеження права позивача в отриманні пенсії. Відтак, відмова виплатити позивачу як внутрішньо переміщеній особі, нарахованої пенсії у зв`язку з відсутністю спеціального порядку є протиправною, відповідно орган Пенсійного фонду України не може відмовляти у виплаті пенсії внутрішньо переміщеній особі з підстав відсутності правового акта.

Позивач просить негайно виплатити пенсію у повному обсязі з включенням сум доплат, надбавок, індексації, перерахунків, у тому числі з 01.12.2018 і з 01.01.2019 та інше за весь період з 07.09.2017 по квітень 2018 року включно.

Підстави виплати пенсії за минулий час визначені статтею 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відповідно до якої нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Отже, нарахована позивачу пенсія має бути виплачена без обмеження будь-яким строком з нарахуванням втрати частини доходів. Нарахування інших видів компенсацій, про які просить позивач не передбачено, тому в цій частині позов задоволення не підлягає.

Також слід відмовити в задоволенні позовних у частині бездіяльності щодо невиплати позивачу пенсії з 01.12.2018 і з 01.01.2019, позаяк позовна заява не містить обґрунтування таких вимог, докази, які подані позивачем стосуються періоду з 07.09.2017 по 30.04.2018.

Оскільки відповідачем припинено виплату призначеної та нарахованої пенсії без законних підстав з 07.09.2017 по 30.04.2018 після чого виплату пенсії поновлено, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати їй пенсії за період з 07.09.2017 по 30.04.2018 та зобов`язання виплатити пенсію за цей період з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

У даному спорі суд керується правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеною в рішенні від 03.05.2018 у зразковій справі №805/402/18, номер в реєстрі - 73869341, залишеного без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018, номер в реєстрі - 76945461.

За змістом статті 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 №2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. До доходів віднесено, в тому числі, пенсії. Сума компенсації розраховується відповідно до статті 3 цього Закону з урахуванням індексу інфляції. Відповідно відповідачу під час розрахунку суми слід керуватися вимогами Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", зокрема статтею 3 Закону.

З огляду на висновки суду, враховуючи наведену судову практику Верховного Суду в зразковій справі, суд доходить висновку про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачу пенсії за період з 07.09.2017 по 30.04.2018 та зобов`язання виплатити пенсію за цей період з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Відповідно до частини першої статті 371 КАС України визначено, що негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

У даному спорі судом вирішено зобов`язати відповідача виплатити пенсію за період з 07.09.2017 по 30.04.2018, відповідно рішення суду в частині зобов`язання виплати пенсії позивачу в межах суми за один місяць підлягає негайному виконанню.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до квитанції про сплату судового збору від 26.02.2019 №42, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн. Оскільки позов задоволено частково з урахуванням задоволених позовних вимог, на користь позивача слід присудити понесені ним судові витрати в розмірі 750,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань призначених для Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Керуючись статтею 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо невиплати ОСОБА_1 нарахованої пенсії з 07 вересня 2017 року по 30 квітня 2018 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплатити ОСОБА_1 пенсію з 07 вересня 2017 року по 30 квітня 2018 року з нарахуванням компенсації втрат частини доходів.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Виконати негайно рішення суду в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплатити ОСОБА_1 пенсію з нарахуванням компенсації втрат частини доходів в межах суми стягнення за один місяць.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 768,40 грн. (сімсот п`ятдесят гривень 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Позивач - ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (ідентифікаційний код 42098368, місцезнаходження: 04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16).

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно зі статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Підпунктом 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII передбачено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.А. Донець