Справа № 200/10890/19-а
Суддя: Арестова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2019 р. Справа№200/10890/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Арестової Л.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у порядку письмового провадження) в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 ; рнокпп: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_3 ; рнокпп: НОМЕР_2 ) до Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради (місце знаходження: вул. Генерала Батюка, буд. 40, м. Слов`янськ, Донецька область, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

09 вересня 2019 року на адресу суду надійшов адміністративний позов позивач 1 - ОСОБА_1 , позивача 2 - ОСОБА_2 з позовними вимогами до Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради про:

- визнання протиправними дії Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради Донецької області щодо відмови у призначені ОСОБА_2 (позивач 2) щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 15 квітня 2019 року;

- зобов`язання Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради Донецької області призначити та виплатити ОСОБА_2 щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, починаючи з 15 квітня 2019 року та до виникнення обставин, що впливають на припинення такої виплати.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з дружиною з 10 грудня 2014 року взяті на облік Управлінням соціального захисту населення Слов`янської міської ради, як внутрішньо переміщені особи.

ОСОБА_1 вказує, що протягом 2014 - 2015 року обом особам було призначено щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, проте допомога з 10.04.2015 року призначалась тільки на ОСОБА_1 Відповідачем ОСОБА_3 було повідомлено, що через її не працевлаштування з грудня 2014 року по червень 2015 року немає підстав для призначення адресної допомоги на наступний період.

Позивачі вважають дії відповідача щодо не виплати адресної допомоги ОСОБА_2 протиправними та такими, що порушують її конституційні права, а тому позивачі звернулись з даним позовом до суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2019 року залишено позовну заяву без руху.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20 вересня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі, за правилами спрощеного судового провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Представник відповідача до суду надав відзив проти адміністративного позову. У відзиві відповідач зазначив, що грошова допомога призначалась позивачу на проживання протягом періоду з 2014 року по 2019 рік, проте, позивачу 2 не призначалась грошова допомога з 10.06.2015 року.

Відповідно до п. 7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014 року, якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку, які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім`ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

Відповідно до ч. 2 п. 3 Порядку особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до п. 7 цього порядку, грошова допомога на наступний період не призначається. Згідно з п. 12 Порядку виплата грошової допомоги може бути поновлена, якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати уповноважений представник сім`ї повідомив уповноваженому органу про зміну обставин, яку вплинули на припинення виплати грошової допомоги. Оскільки позивач 2 не працевлаштувалася протягом періоду з грудня 2014 року по червень 2015 року, тому допомога на наступний строк позивачу 2 не призначалась.

У зв`язку з чим, представник відповідача вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст. 263 КАС України без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є внутрішньо переміщеними особами відповідно до довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб від 26.11.2014 року № та № відповідно.

В матеріалах справи наявна довідка Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування в Донецькій області від 11.04.2019 року № 02-62, відповідно до якої ОСОБА_2 працює з 07.09.2015 року в Управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань Україні в Донецькій області, на час надання довідки працює головним спеціалістом сектору планування та аналітичної роботи відділу внутрішнього аудиту.

10.12.2014 року ОСОБА_1 звернувся до Управління відповідача з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованих території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг ОСОБА_1 та зазначив членів своєї сім`ї - ОСОБА_2 .

Рішенням Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 21.01.2015 року призначено допомогу ОСОБА_1 в розмірі 884,00 грн. та ОСОБА_2 в розмірі 442, 00 грн.

Надалі, позивач 1 звернувся до управління відповідача з заявою з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованих території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг ОСОБА_1 та зазначив членів своєї сім`ї - ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Рішенням Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 30.07.2015 року призначено допомогу ОСОБА_1 в розмірі 884,00 грн. та ОСОБА_4 в розмірі 442, 00 грн. ОСОБА_2 не включена до розрахунку відповідно до постанови КМУ № 212 від 31.03.2015 року.

В матеріалах справи наявні заяви позивача 1 та рішення відповідача аналогічного змісту.

15 квітня 2019 року ОСОБА_1 подав заяву про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованих території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг та зазначив членів своєї сім`ї - ОСОБА_2 .

Рішенням УСЗН Слов`янської міської ради про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 15.04.2019 року призначено ОСОБА_1 допомогу в розмірі 1 000 грн. ОСОБА_2 не включена до розрахунку відповідно до постанови КМУ № 212 від 31.03.2015 року. Допомогу призначено з 01.05.2019 року по 10.06.2019 року.

Рішенням УСЗН Слов`янської міської ради про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 21.06.2019 року призначено ОСОБА_1 допомогу в розмірі 1 000 грн. ОСОБА_2 не включена до розрахунку відповідно до постанови КМУ № 212 від 31.03.2015 року. Допомогу призначено з 11.06.2019 року по 10.12.2019 року.

Відповідно до листа Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради № 05-61/1634 від 22.04.2019 року роз`яснено позивачу 2 що відповідно до п.7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, якщо особа працездатного віку, яка не працевлаштувалась, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебуває у трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працює протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатної особи на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

Роз`яснено, що оскільки дружина позивача не працевлаштувалась протягом періоду з грудня 2014 року по червень 2015 року, тому призначити їй допомогу за заявою ОСОБА_1 не має підстав.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статус внутрішньо переміщеної особи врегульований Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", відповідно до преамбули якого цей Закон відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Частиною 1 ст. 1 вказаного Закону визначено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 вказаного Закону Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505.

Відповідно до п. 2 Порядку грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції та які взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Згідно з п. 3 Порядку грошова допомога внутрішньо переміщеним особам призначається на сім`ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди у довільній формі про виплату йому грошової допомоги від інших членів сім`ї (далі - уповноважений представник сім`ї).

Розмір допомоги залежить від статусу її отримувачів.

Якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, відбулися зміни, розмір грошової допомоги перераховується з місяця, наступного за місяцем виникнення таких змін, за заявою уповноваженого представника сім`ї або інформацією, поданою компетентним органом.

Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім`ї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому пунктом 5 цього Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред`являє довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб усіх членів сім`ї.

Особам працездатного віку, яким виплату грошової допомоги було припинено відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога не призначається.

Пунктом 7 Порядку встановлено, що якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за особами з інвалідністю I групи або та дітьми з інвалідністю віком до 18 років, або особами з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім`ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

Особи працездатного віку, яким призначено грошову допомогу, зобов`язані інформувати у триденний строк уповноважений орган про факт працевлаштування або перебування на обліку як безробітних.

Відповідно до п. 6 Порядку грошова допомога не призначається у разі, коли:

- будь-хто із членів сім`ї (крім сімей, до складу яких входять військовослужбовці з числа внутрішньо переміщених осіб, які захищають незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції) має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану;

- будь-хто з членів сім`ї має на депозитному банківському рахунку (рахунках) кошти у сумі, що перевищує 25-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Відмовляючи в призначенні позивачу 2 допомоги відповідач виходив з того, що позивач є особою працездатного віку, і їй виплату грошової допомоги було припинено відповідно до п. 7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №505 (через те, що вона не працевлаштувалася протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги), а тому відповідно до п. 3 цього Порядку, грошова допомога їй не може бути призначена.

Суд не може погодитися з такою позицією відповідача, оскільки останній абзац п. 3 Порядку, на який він посилався, не можна розглядати окремо без попередніх абзаців цього ж пункту.

Системний аналіз п. 3 Порядку свідчить про те, що абзац, відповідно до якого особам працездатного віку, яким виплату грошової допомоги було припинено відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога не призначається, стосується призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк.

Вказані положення п. 3 Порядку вичерпали свою дію щодо позивача при вирішенні питання про призначення їй грошової допомоги на наступний шестимісячний строк після припинення її виплати відповідно до п. 7 Порядку, що відбулося у травні 2016 року.

Наявність передбачених п. 6 Порядку умов, за яких грошова допомога не призначається, судом не встановлено, і відповідачем не наведено.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, у травні 2016 року позивач 2 як внутрішньо переміщена особа мала право на отримання щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Відмовляючи в призначенні такої допомоги відповідач порушив соціальні права позивача 2.

Суд зазначає, що позивачі заявляють позовні вимоги за заявою від 15 квітня 2019 року про призначення допомоги переміщеним особам на проживання, тобто, предметом розгляду є саме заява позивача 1 від 15 квітня 2019 року та рішення, прийняте відповідачем за наслідком розгляду вказаної заяви.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенцію) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 року в справі "Чуйкіна проти України" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE, заява №28924/04) констатував: " 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom, пп. 2836, Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивач 2 мав право на отримання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на наведене та з урахуванням тієї обставини, що оскаржені дії відповідача в спірних правовідносинах не ґрунтуються на дискреційних повноваженнях (відсутня свобода розсуду), виходячи з того, що саме рішення відповідача створює правові наслідки, з метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду, та з метою дотримання судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, позовні вимоги підлягають задоволенню іншим шляхом - шляхом визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень в частині, що стосується позивача 2, із зобов`язанням відповідача призначити позивачу щомісячну адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за заявою позивача 1 від 15 квітня 2019 року на період, що зазначений у вказаному рішенні, тобто з 01.05.2019 року по 10.06.2019 (п. 10 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивачами сплачено суму судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1 538,80 грн.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання фізичною особою - підприємцем до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру встановлюється ставка судового збору - 0,4 розміру прожиткового мінімум для працездатних осіб.

Розмір прожиткового мінімум для працездатних осіб 1762 грн. 00коп.

Таким чином, зважаючи на те, що позивачами сплачено суму судового збору, суд приходить до висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань з Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради (, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Генерала Батюка, буд. 40) судового збору у розмірі 1 538,40 грн. на користь позивачів, як того вимагає ч.2 ст. 4 Закон України "Про судовий збір".

Керуючись ст. ст. 139, 244-250, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 ; рнокпп: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_3 ; рнокпп: НОМЕР_2 ) до Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради (місце знаходження: вул. Генерала Батюка, буд. 40, м. Слов`янськ, Донецька область, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради Донецької області щодо відмови у призначені ОСОБА_2 (позивач 2) щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 15 квітня 2019 року.

Скасувати рішення Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 15 квітня 2019 року в частині не включення до розрахунку відповідно до постанови КМУ № 212 від 31.03.2015 року ОСОБА_2 щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на період, що зазначено у вказаному рішенні, тобто з 01.05.2019 року по 10.06.2019 року.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради здійснити перерахунок та виплату призначеної на сім`ю адресну допомогу для покриття витрат на 15 квітня 2019, враховуючи раніше призначеної ОСОБА_1 адресної допомоги за період з 01.05.2019 року по 10.06.2019 року з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради (, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Генерала Батюка, буд. 40) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 538 (одна тисяча п`ятсот тридцять вісім) гривень 40 копійок.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 21 жовтня 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Л.В. Арестова