Справа № 766/12600/19
Суддя: Ус О. В.
Дата ухвалення: 2019-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/12600/19

Пров. №2-а/766/776/19

22 жовтня 2019 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі: головуючого судді Ус О.В., розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні міського суду позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі територіального підрозділу Управління патрульної поліції в Херсонській області, рядового поліції УПП в Херсонській області Некряч Вікторії Володимирівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

25.06.2019 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив визнати протиправними дії та скасувати постанову рядового поліції УПП в Херсонській області Некряч В.В. серії ЕАВ №1247101 від 20.06.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що 20.06.2019 року був безпідставно притягнутий до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме ніби-то порушив вимоги п. 8.7.3 ґ ПДР України, проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений жовтий сигнал світлофора. Позивач зазначає, що не міг зупинити автомобіль без застосування екстреного гальмування тому, він не зупиняючись, з дотриманням заходів безпеки завершив проїзд перехрестя, що повністю узгоджується з вимогами п. 8.11 ПДР України. Також позивач вказує на невідповідність постанови ст. 283 КУпАП, розгляд справи відбувався за місцем вчинення правопорушення, тощо.

Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Ус О.В. від 09.06.2019 р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.

30.07.2019 р. від Управління патрульної поліції в м. Херсоні Департаменту Патрульної поліції до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, що вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. 20.06.2019 року близько 01 години 44 хвилин, інспектори поліції під час патрулювання виявили автомобіль ВАЗ 21013, номерний знак НОМЕР_1 , водій даного транспортного засобу керуючи ним у районі вул. 20 Східної м. Херсон на регульованому пішохідному перехресті здійснив рух на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 ґ ПДР України. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП, відповідачем було складено постанову у справі про адміністративне правопорушення ЕАВ №124701 від 20.06.2019 року. Отже, інспектором патрульної поліції враховані всі необхідні обставини при розгляді справи та винесено обґрунтовану та законну постанову відповідно до чинного законодавства. Окрім того до відзиву долучено диск з відео файлом № від 20.06.2019 р., як доказ вчинення правопорушення.

Представником позивача 22.10.2019 р. подано заяву про розгляд справи у її відсутність.

В судове засідання сторони не прибули про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, їх неявка відповідно до ч.3 ст. 268 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки не має перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, але всі учасники справи не з`явилися, хоч і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд ухвалив розглянути справу у письмовому провадженні згідно ч.8 ст. 205 КАС України.

У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень КАС України розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу за приписами ч.4 ст. 229 КАС України не здійснюється.

За приписами ч.4 ст. 250 КАС України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

На підставі ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За п. 1.3. Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР України), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Адміністративним правопорушенням за правилами частини 2 статті 122 КУпАП визнається: порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно п. 8.7.3 «ґ» ПДР України cигнали світлофора мають такі значення жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Відповідно до п. 8.11 ПДР України водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Тобто, для встановлення наявності складу адміністративного правопорушення необхідно встановити, що позивач дійсно здійснив рух на заборонений жовтий сигнал світлофора та чи мав можливість зупинити транспортний засіб до ввімкнення жовтого сигналу світлофора.

Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Із змісту ст.247 КУпАП вбачається, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Щодо правової неможливості здійснити розгляд справи про адміністративне правопорушення на місці його скоєння, суд зазначає, що відповідно до вимог ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 КУпАП.

Відповідно до вимог частини 1,2 статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

З огляду на положення наведених норм, з урахуванням приписів статті 258 КУпАП, зазначено, що в даному випадку при вчиненні адмінправопорушення пов`язаного з безпекою руху передбаченого частиною 3 статті 121 КУпАП, чітко визначена правова можливість для інспектора патрульної поліції винесення постанови на місці вчинення цього порушення.

Статтею 258 КУпАП, також, передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Наведені норми в їх сукупності свідчать про наявність у відповідача як посадової особи Національної поліції повноважень щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, крім іншого, шляхом розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Судом встановлено, що згідно постанови серії ЕАВ №1247101 від 20.06.2019 р., складеної рядовою поліції УПП в Херсонській області Некряч В.В., 20.06.2019 р. було розглянуто справу щодо ОСОБА_1 , та встановлено, що 20.06.2019 року о 01-40 год. в м. Херсоні, вул. 20 Східна, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 21013, державний номер НОМЕР_1 , проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив вимоги п. 8.7.3 ґ ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 ст. 122 КУпАП. За результатами розгляду справи прийняте рішення: застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення штраф у розмірі 425 грн. До постанови жодних документів не додано. Постанова про адміністративне правопорушення не містить переліку доказів, на підставі яких інспектор прийшов до висновку про наявність у діях особи адміністративного правопорушення.

Судом не може бути прийнято до уваги як належні та допустимі докази, на підставі якого прийнято рішення суб`єктом владних повноважень про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відеозаписи з нагрудної відеокамери поліцейського, оскільки в порушення підпункту третього частини третьої статті 283 КУпАП постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. Крім того, відеозапис свідчить лише про вручення позивачу копії постанови та жодним чином не фіксує правопорушення.

Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єкта приватного права, що знаходиться у нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного, слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку інспектором патрульної поліції Некряч В.В.) при прийнятті та складенні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу, об`єктивної сторони вчиненого правопорушення та вини особи у його вчиненні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення (пункт 23 рішення Європейського Суду з прав людини від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

З огляду на те, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами склад адміністративного правопорушення, що є суттєвим для притягнення до адміністративної відповідальності, суд вважає недоцільним надання відповіді на інші аргументи позивача.

Визнання позивачем лише факту проїзду пішохідного переходу на жовтий сигнал світлофору без спростування суб`єктом владних повноважень неможливості зупинення авто позивача без екстреного гальмування (за умови виконанні водієм п.8.11 ПДР України), само по собі не може бути підставою для притягнення до адміністративної відповідальності. Крім того, відсутні підстави вважати, що подальший рух позивач здійснив без забезпечення безпеки дорожнього руху.

На підставі ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, судом встановлено, що вина позивача у порушенні правил дорожнього руху України не доведена належними та допустимими доказами, не надано оцінки вимогам п. 8.11 ПДР України, постанова у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не містить доказів вчинення правопорушення, що є підставою для її скасування та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Щодо вимог про визнання дій інспектора протиправними, суд вважає, що такі вимоги не підлягають задоволенню, оскільки не є належним способом захисту, який може бути наданий судом.

Судові витрати по справі відсутні.

Рішення складено в повному обсязі у нарадчій кімнаті 22 жовтня 2019 року.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 139, 241-246, 255, 268, 271, 286, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Департаменту патрульної поліції в особі територіального підрозділу Управління патрульної поліції в Херсонській області (місцезнаходження: м. Херсон, пр-т Адмірала Сенявіна, буд. 128), рядового поліції УПП в Херсонській області Некряч Вікторії Володимирівни (місцезнаходження: м. Херсон, пр-т Адмірала Сенявіна, буд. 128), про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕАВ №1247101 від 20.06.2019 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу 425,00 грн. за ч. 2 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 , а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. В. Ус