Справа № 821/209/16
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2019-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 р.м. ХерсонСправа № 821/209/16
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Василяки Д.К., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадиров Владислав Володимирович, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб третя особа Національний банк України про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа - Національний банк України про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити певні дії. В якому просить визнати протиправним дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Кадирова В.В. щодо застосування наслідків нікчемності договору № 005-21505-130215 від 13.02.2015 р. банківського вкладу (депозиту) "Найкращий" укладеного між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та ОСОБА_1 ; визнати протиправною бездіяльності Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича щодо не включення відомостей про ОСОБА_1 до Реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів ПАТ "Дельта Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу (депозиту); зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича включити до Реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, відомості про ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що є вкладником ПАТ "Дельта Банк" за договором №005-21505-130215 банківського вкладу (депозиту) "Найкращий" у доларах США від 13 лютого 2015 р. на суму 7700 доларів США, з строком дії по 12.08.2015 року включно. Проте відповідач протиправно та необґрунтовано виніс рішення про визнання зазначеного договору нікчемним з підстав надання банком окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених законодавством чи внутрішніми документами банку, та застосування до договору наслідків нікчемності. Позивач вважає даний договір таким, що був укладений на загальних умовах, а жодне з його положень не суперечить вимогам чинного законодавства. Крім того, позивач зазначає, що банківські вклади є пасивами банку, а не активами, з якими було оголошено заборону здійснювати будь-які операції після визнання банку проблемним. Враховуючи те, що стаття 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" регулює правовідносини по збереженню активів банку, запобіганню втрати майна та збитків банку, а кошти є пасивом банку, то дані кошти не є майном банку і не впливають на його збитковість. Пункт 7 ч. 3 ст. 38 вказаного Закону не може застосовуватись до укладених з позивачем правочинів, оскільки стосується майна (активів) банку, а кошти за правочинами не є майном банку, а є майном вкладника. Отже, обставин, які передбачені даним пунктом для визнання правочиу нікчемним у випадку із правочином позивача не існувало. Переказ грошових коштів із поточних рахунків одних клієнтів (вкладників) банку на вкладні (депозитні) рахунки інших клієнтів банку прямо дозволена нормами чинного законодавства, п. 7.13, п. 10.19 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердж. постановою Правління НБУ від 12.11.2003 № 492, та внутрішніми документами банку, в тому числі Правилами банку. Послуга здійснення поповнення вкладів клієнтів від третіх осіб в іноземній валюті надавалась банком, починаючи з 16.05.2014, послуга є стандартизованою, публічною та вільно надавалась кожному споживачу банківських послуг. Якщо внаслідок укладання позивачем з банком договору банківського вкладу були завдані збитки Фонду гарантування, то останній має звертатись до суду з вимогою застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Позивач також зазначає, що уповноважена особа Фонду необґрунтовано не включила його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. Посилаючись на наведене, просить позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 24.02.2016 року відкрито провадження в адміністративній справі.

Ухвалою від 24.02.2016 р.закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 10.03.2016 року.

10.03.2016 року до суду надійшли заперечення на позовну заяву від представника Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "Дельта Банк" Кадирова В.В., в якому просить відмовити в задоволенні позову, мотивуючи тим, що на підставі розпочатої виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ліквідації банку була проведена перевірка правочинів (договорів) за вкладними операціями ПАТ "Дельта Банк" на предмет виявлення договорів з ознаками нікчемності, відповідно до ч. 3 ст. 38 Закону України "Про Фонд гарантування вкладів фізичних осіб". Так, визнано нікчемними та включено до відповідного Переліку фінансові операції, здійснені у період часу з 16.01.2015 року, так як лише 15.01.2015 року керівники структурних підрозділів банку отримали інформацію про віднесення банку до категорії проблемних та про введення заборони на проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом. Зокрема, нікчемною визнана угода, укладена позивачем, як така, що створила переваги для кредитора, внаслідок зарахування на вкладний (депозитний) рахунок позивача коштів в валюті від третьої особи, остання мала суми вкладів, які перевищували граничні суми відшкодування Фондом, і, відповідно, з огляду на незадовільний стан платіжної дисципліни АТ "Дельта Банк", для такого клієнта існували ризики щодо незадоволення кредиторських вимог в результаті ліквідації АТ "Дельта Банк" та реалізації його майна. Укладання між банком та фізичними особами після 16.01.2015 договорів банківського вкладу, за якими здійснювалося зарахування коштів на вкладні рахунки від фізичних осіб, які є кредиторами Банку, та які не могли розраховувати на відшкодування коштів за рахунок Фонду з огляду на перевищення залишків на рахунках граничної суми відшкодування, мало наслідком надання Банком кредиторам - фізичним особам переваги перед іншими кредиторами. При цьому така перевага полягала у можливості отримати відшкодування коштів за рахунок Фонду через третіх осіб. Крім того, відповідач зазначає, що при відкритті вкладного (депозитного) рахунку на користь третьої особи шляхом укладення договору банківського вкладу, в такому випадку договір банківського вкладу укладається саме з такою фізичною особою про відкриття вкладного (депозитного) рахунку на користь третьої особи. Відповідач також посилається на порушення при укладанні договору банківського вкладу вимог п. 5.11. Правил банківського обслуговування фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк", затверджених Рішенням Ради директорів АТ "Дельта Банк" Протоколом № 14 від 20 березня 2013 року, відповідно до якого зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для вкладника від третьої особи не допускається. Натомість позивачем порушено вказаний порядок. Також, відповідно до п. 5.11 постанови Правління НБУ від 16.09.2013 року № 365 "Про порядок надходження коштів в іноземній валюті на поточні рахунки фізичних осіб в межах України", заборонений переказ коштів в іноземній валюті в межах України з розрахунку в іноземній валюті однієї фізичної особи на рахунок в іноземній валюті іншої особи, що також є підтвердженням протиправності вищевказаної операції, метою якої є створення штучних та фіктивних правових підстав для отримання позивачем сум гарантованого відшкодування з коштів відповідача. Крім того, відповідно до вимог наказу Тимчасової Адміністрації №813 від 16.09.2015 та додатків до нього (додаються до даного відзиву), кошти з депозитного рахунку ОСОБА_1 були повернуті на рахунок 3-ої особи - ініціатора переводів, що підтверджується випискою по рахунку. Таким чином, станом на дату подання позову, позивач не мав і не має на даний час коштів на відкритому на його ім`я депозитному рахунку, і не може документально підтвердити свої вимоги як кредитор банку. Посилаючись на наведене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі .

Ухвалою суду від 10.03.2016 року зупинено провадження у справі до 21.04.2016 року для витребування доказів.

21.04.2016 р. провадження у справ поновлено.

Ухвалою суду від 21.04.2016 року зупинено провадження у справі до вирішення Конституційним судом України справи за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" положенням Конституції України.

Ухвалою від 01.10.2019 року поновлено провадження у справі.

Ухвалою від 01.10.2019 року відкладено розгляд справи до 22.10.2019 року та зобов`язано відповідача надати належним чином завірені копії документів та матеріалів.

21.10.2019 року представником відповідача надано суду витребуванні документи.

В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не відомі.

Суд, вважає за можливими розглянути справу за правилами письмового провадження.

Розглянувши справу в письмовому провадженні, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне: 13.02.2015 між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" укладено договір №005-21505-130215 банківського вкладу (депозиту) "Найкращий" в доларах США, відповідно до умов якого банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_2 , на який залучає вклад в сумі 7700 доларів США до 12.08.2015, процентна ставка становить 5,5 процентів річних. Крім того, між сторонами укладено додаткову угоду №1 від 13.02.2015 до договору №005-21505-130215, за якою сторони домовилися викласти п. 1.8 статті 1 Договору в наступній редакції: "Зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в банку, або шляхом перерахування з відкритого в банку поточного рахунку іншої фізичної особи - резидента, або готівкою через касу банку в день укладення сторонами цього Договору".

Згідно платіжного доручення в іноземній валюті для фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності, № 45848394 від 13.02.2015 ОСОБА_2 перерахував з рахунку НОМЕР_3 на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_2 кошти у розмірі 7700 доларів США.

Відповідно до умов п. 1.10 вище вказаного договору банківського вкладу (депозиту), вклад виплачується вкладнику у разі закінчення строку залучення вкладу, зазначеного в п. 1.3 даного Договору, шляхом виплати готівкою з каси відділення банку, в якому вклад було оформлено, відповідно до вимог чинного законодавства України.

Пунктом 2.10 договору передбачено, що вкладник підтверджує, що банк до укладання цього договору з Вкладником надав Вкладнику інформацію, зазначену в статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23 лютого 2012 року № 4452-VI, щодо умов гарантування вкладів фізичних осіб коштів за цим Вкладом. Сума граничного розміру відшкодування за цим Вкладом, включаючи відсотки, не може бути більшою граничного розміру відшкодування коштів, що становить 200 тисяч гривень для одного вкладника в одному банку.

Строк дії договору банківського вкладу №005-21505-130215 закінчився 12 серпня 2015 р. Повернення суми вкладу шляхом зарахування його на поточній рахунок позивача № НОМЕР_2 відбулося 23.09.2015, що підтверджується випискою за операціями по картковому рахунку з 09.05.2015 р. по 01.10.2019 р.

02 березня 2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України за № 150 "Про віднесення публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 року за № 51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк", згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ "Дельта Банк". Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "Дельта Банк" призначено Кадирова Владислава Володимировича.

Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО № 71 від 08.04.2015 року тимчасову адміністрацію в АТ "Дельта Банк" запроваджено на шість місяців з 03 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО №147 від 03.08.2015 року строк здійснення тимчасової адміністрації у АТ "Дельта Банк" продовжено по 02 жовтня 2015 року включно.

Постановою НБУ №664 від 02.10.2015 року, вирішено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати АТ "Дельта Банк".

Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО №181 від 02.10.2015 року розпочата процедура ліквідації АТ "Дельта Банк" з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно.

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами перевірки правочинів за вкладними операціями в Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" Уповноваженою особою Фонду Бондаренко В.О. 16.09.2015 р. прийнято наказ № 813 "Щодо заходів, пов`язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями", відповідно до якого застосовано наслідки нікчемності договорів банківського вкладу (депозиту), що є нікчемними з підстав, викладених у пункті 7 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", серед яких і договір банківського вкладу № 005-21505-130215 від 13.02.2015 р., укладений між ОСОБА_1 та ПАТ "Дельта Банк".

23.09.2015 р. за № 8821/2157 позивачу направлено повідомлення про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) № 005-21505-130215 від 13.02.2015 р., укладеного між АТ "Дельта Банк" та ОСОБА_1 згідно п.7 ч.3 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Згідно виписки по рахунку № НОМЕР_2 з 09.05.2015 р. по 01.10.2019 р. ОСОБА_1 кошти у сумі 7700 доларів США повернуто внаслідок застосування наслідків нікчемності договору банківського вкладу № 005-21505-130215 від 13.02.2015 на рахунок ОСОБА_2 № НОМЕР_3 .

05.10.2015 р. на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб опубліковано оголошення про те, що Фонд розпочне виплати вкладникам Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" за Загальним реєстром (не залежно від часу закінчення строку депозитного договору) з 08 жовтня 2015 року.

Вважаючи протиправним рішення відповідача щодо визнання нікчемним договору 005-21505-130215 від 13.02.2015 банківського вкладу (депозиту) на суму 7700 доларів США., укладеного між позивачем та ПАТ "Дельта Банк", відповідно до ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", та, як наслідок, не включення даних про позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, позивач звернувся до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. За частиною 2. ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень належить перевіряти, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 6) розсудливо; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 № 4452-VI, Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженим рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 № 14 (далі - Положення № 14).

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Метою Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 року № 4452-VI (надалі - Закон № 4452-VI ) є захист прав вкладників коштів до банків України та збільшення довіри до банківської системи України з боку фізичних осіб, у тому числі фізичних осіб - підприємців, однак при цьому не мають бути порушені права та інтереси інших осіб, які є споживачами банківських послуг у широкому розумінні. Норми цього Закону є спеціальними та врегульовують особливі правовідносини, які виникають, зокрема, між вкладниками та Фондом або його уповноваженою особою щодо гарантування вкладів фізичних осіб. Відповідно до частини першої ст. 3 Закону № 4452-VI, Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Згідно з частиною першою ст. 26 Закону № 4452-VI, зокрема, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Згідно з частиною першою ст. 46 Закону № 4452-VI, уповноважена особа Фонду від імені Фонду виконує функції з ліквідації банку відповідно до цього Закону та приступає до виконання своїх обов`язків негайно після прийняття Фондом рішення про призначення уповноваженої особи Фонду.

Законодавцем закріплено за Фондом нормотворчу та регулятивну функцію у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку та їх ліквідацію. Фонд також уповноважений здійснювати функції нагляду та перевірки банків та має право на застосування примусу (у тому числі, шляхом накладення адміністративних санкцій), що переконливо свідчить про наявність у Фонду владних та управлінських повноважень. За правилами частини сьомої статті 3 Закону N 4452-VI органи державної влади та НБУ не мають права втручатись у діяльність Фонду щодо реалізації законодавчо закріплених за ним функцій та повноважень. Згідно з частинами першою, другою статті 3 Закону N 4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права.

Законодавець наділив Фонд виключними повноваженнями у сфері забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку, при реалізації яких Фонд виконує функції державного управління, а тому спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами КАС.

З положень статей 34 - 43 Закону N 4452-VI вбачається, що на Фонд під час проведення процедури тимчасової адміністрації банку покладається ряд обов`язків, які належать йому як суб`єкту владних повноважень, а не як суб`єкту господарювання чи його керівним органам, зокрема: обов`язок розпочати процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку у строк, визначений цим Законом; обов`язок здійснити заходи щодо збереження активів банку, запобігання втрати майна та збитків банку; обов`язок затвердити план врегулювання (рішення Фонду, що визначає спосіб, економічне обґрунтування, строки та умови виведення неплатоспроможного банку з ринку). Отже, під час виконання зазначених обов`язків у межах процедури тимчасової адміністрації Фонд чи уповноважена особа Фонду здійснює владні управлінські повноваження на виконання законодавчо закріплених завдань та функцій. Після запровадження процедури тимчасової адміністрації банку на Фонд покладено обов`язок вжити заходи щодо забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна та збитків банку, передбачені статтею 38 Закону N 4452-VI. Обов`язок Фонду щодо збереження активів банку реалізується шляхом забезпечення проведення Фондом протягом дії тимчасової адміністрації перевірки правочинів на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними. Вказана норма стосується правочинів, однією із сторін якого є банк, щодо якого запроваджено тимчасову адміністрацію, що свідчить про те, що законодавець передбачив спеціальні норми, які покликані встановити нікчемні правочини, мета яких суперечить майновим інтересам банку. Ці норми мають пріоритет над загальними нормами цивільного законодавства щодо нікчемності правочинів.

Обов`язки Фонду, визначені у статті 38 Закону N 4452-VI, стосуються реалізації законодавчо закріплених функцій та повноважень Фонду та виконуються з метою збереження активів банку, запобігання втрати майна та збитків банку при проведенні процедури виведення з ринку неплатоспроможного банку під час тимчасової адміністрації. У таких правовідносинах Фонд діє як суб`єкт владних повноважень, адже реалізація цієї функції Фонду має публічний (за сферою реалізації) та владний характер (за методом впливу). Таким чином, Фонд при виконанні обов`язку, передбаченого статтею 38 Закону N 4452-VI, діє як суб`єкт владних повноважень у розумінні КАС.

Відповідно до частини десятої статті 38 Закону N 4452-VI усі або частина повноважень Фонду, визначених цією статтею, можуть бути делеговані Фондом уповноваженій особі Фонду. Уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку (пункт 17 статті 2 Закону N 4452-VI). Оскільки обов`язок Фонду, визначений статтею 38 Закону N 4452-VI, віднесений до компетенції Фонду як суб`єкта владних повноважень при реалізації публічно-владних управлінських функцій, то виконання цього обов`язку уповноваженою особою Фонду при делегуванні їй таких повноважень свідчить про те, що вона діє як посадова особа, а не як керівник банку. Той факт, що Фонд делегує частину повноважень уповноваженій особі Фонду, не змінює владний та управлінський характер таких функцій, а також не змінює їх суті та змісту. Отже, в цьому випадку має місце публічний і владний характер діяльності самої уповноваженої особи Фонду.

Таким чином, спір, предметом якого є перевірка законності дій чи рішень посадової особи Фонду щодо виконання покладених на неї владно-управлінських функцій у сфері реалізації публічних інтересів держави на відповідність законам України та іншим нормативно-правовим актам, підлягає вирішенню за правилами адміністративного судочинства.

У зазначеній справі спір виник через те, що уповноважена особа Фонду на підставі частин першої та другої статті 38 Закону N 4452-VI, за результатами перевірки правочинів (договорів, операцій) на предмет виявлення правочинів, які є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті, віднесла до нікчемних правочин за договором банківського вкладу ОСОБА_1 та застосувала наслідки нікчемності правочину самостійно, без звернення до суду.

Згідно з частиною другою ст. 38 Закону № 4452-VI, протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов`язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Перелік підстав, наведених у ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI є вичерпним, зокрема, однією з підстав віднесення правочинів (у тому числі договорів) неплатоспроможного банку до нікчемних є: 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням. У разі отримання повідомлення уповноваженої особи Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобов`язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину.

Наведені норми законодавства підтверджують наявність в Уповноваженої особи, а у подальшому у Фонду повноважень на перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті, а також права на вчинення дій щодо повідомлення осіб про нікчемність договорів і застосування наслідків їх нікчемності.

Разом з тим, дане право не є абсолютним, а кореспондується з обов`язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон № 4452-VI пов`язує нікчемність правочину, тобто саме по собі твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким.

З положень статей 37, 38 Закону N 4452-VI випливає, що Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення ознак, які свідчать про нікчемність правочинів, тобто мають право здійснити юридичну кваліфікацію таких правочинів стосовно їх нікчемності, прийняти відповідне рішення й повідомити про це сторони правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів. Згідно із частиною другою статті 215 ЦК недійсним є правочин, якщо його недійсність прямо встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Таким чином, Фонд чи його уповноважена особа, виконуючи обов`язок, визначений статтею 38 Закону N 4452-VI, здійснює перевірку правочинів, виявляє та фіксує, які правочини є нікчемними в силу вимог закону, а не визнає їх нікчемними.

Незгода з рішенням уповноваженої особи Фонду про віднесення правочину до переліку нікчемних правочинів, підстави визнання яких установлені законом, спричиняє публічно-правовий спір, пов`язаний зі здійсненням владних управлінських функцій, що підпадає під юрисдикцію адміністративних судів.

Крім того, Фонд чи уповноважена особа Фонду не були сторонами правочинів (договорів, операцій) за договором банківського вкладу, укладеного між позивачем і банком, а відповідно між позивачем та Фондом чи його уповноваженою особою не виникло інших правовідносин, ніж ті, що випливають з оскаржуваного наказу, який за своєю юридичною природою є рішенням суб`єкта владних повноважень, який приймається на підставі та у спосіб, визначені законом.

Правовідносини, які складаються між зацікавленими особами та уповноваженою особою Фонду стосовно зазначених та подібних їм обставин, є публічними, за яких ця особа на підставі регулятивного акта реалізує владні управлінські повноваження (функції), однією з яких і є її обов`язок прийняти рішення про віднесення правочину (договору) до нікчемних на підставі закону.

Щодо вимоги позивача про визнання протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Кадирова Владислава Володимировича, щодо застосування наслідки нікчемності договору №005-21505-130215 банківського вкладу від 13.02.2015, що укладений між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та ОСОБА_1 , то суд вважає дану вимогу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд приймає до уваги, що оскаржуваним наказом уповноваженої особи Фонду "Щодо заходів, пов`язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями" від 16 вересня 2015 року №813 були застосовані наслідки нікчемності договорів банківського вкладу, а не визнані договори нікчемними. Як вбачається зі змісту п. 1 наказу Уповноваженої особи №813 останнім приписано застосувати наслідки нікчемності договорів банківського вкладу (депозиту), перелік яких наведено у додатку №1 до цього наказу, для чого у строк до 18.09.2015 наказано забезпечити автоматизацію процесу формування бухгалтерських проводок по поверненню коштів з депозитних рахунків, відкритих відповідно до договорів, або з поточних рахунків, на які відповідно до умов договорів були перераховані кошти після закінчення строк дії договорів, на рахунки фізичних осіб, які здійснили перерахування коштів на вкладні рахунки, відкриті відповідно до умов договорів, перелік яких наведено в Додатку № 1 до цього наказу, згідно реєстру операцій, наведеному в Додатку № 2 до цього наказу. У Додатках №№ 1, 2 вказано договір №0215 банківського вкладу (депозиту) укладений з позивачем, вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_2 , на якому обліковується вклад в сумі 7700 доларів США , а також отримувача коштів ОСОБА_2 , його рахунок № НОМЕР_3 , на який мають бути переведені кошти.

Факт нікчемності правочину був виявлений комісією з перевірки правочинів, про що свідчить наданий суду протокол засідання комісії від 15.09.2015, суд не дає оцінку даному протоколу, оскільки правочин є нікчемним з моменту укладення відповідно до закону, а не протоколу засідання комісії, затвердженого уповноваженою особою Фонду.

Суд вважає, що застосування наслідків нікчемних правочинів не повинно відбуватись в вигляді видання наказу по банку та проведення бухгалтерських проводок по поверненню коштів з одних депозитних чи поточних рахунків на інші, а уповноважена особа Фонду або сам Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, і тільки за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки нікчемного правочину. Тому рішення відповідача в частині застосування на власний розсуд наслідків нікчемності до депозитного договору позивача, яке оформлене наказом № 813 від 16.09.15, є протиправним та підлягає скасуванню. Суд вважає, що судове рішення, яке вступить в законну силу щодо цієї позовної вимоги, автоматично зобов`яже відповідача відновить залишок на поточному рахунку позивача та зменшить залишок на рахунку кредиторської заборгованості третьої особи на відповідну суму, що захистить позивача, повернувши його рахунок в первісний стан на дату введення тимчасової адміністрації.

Як вбачається зі змісту наказу від 16.09.2015 року №813, а також повідомлення від 23.09.2015 року №8821/2157 підставою для визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту), укладеного позивачем з ПАТ "Дельта Банк", визначено п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону, умовою застосування якого є мета надання окремим кредиторам переваг, прямо не встановлених для них законодавством. Однак, одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах 200000 грн. прямо встановлена законодавством України, а тому посилання на п. 7 ч. 3 ст. 38 вказаного Закону не є належною підставою для визнання правочину, укладеного між Позивачем та ПАТ "Дельта банк", нікчемним.

Суд критично ставиться до доводів Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про те, що кошти надійшли на рахунок позивача шляхом переказу з рахунку іншого клієнта банку , що є порушенням правил банківського обслуговування фізичних осіб. Можливість внесення коштів саме таким шляхом узгоджена позивачем і ПАТ "Дельта Банк" безпосередньо в укладеному між ними договорі банківського рахунку і відповідає вимогам статті 2 Закону № 4452-VI. Посилання Уповноваженої особи на постанову правління Національного банку України від 30.10.2014 року №692/БТ "Про віднесення ПАТ "Дельта банк" до категорії проблемних", якою встановлено обмеження в діяльності банку, що була наявна на момент укладання договору №005-21505-130215 від 13.02.2015 банківського вкладу (депозиту) та, на її переконання, перешкоджала його укладенню, оскільки кошти на рахунок позивача надійшли у період визнання банку проблемним, суд також до уваги не приймає, оскільки такі обставини, у відповідності до положень статті 75 Закон України "Про банки та банківську діяльність", є банківською таємницею, тобто інформацією, що не підлягає розголошенню і яка не була і не могла бути відома ані позивачу, ані іншій особі, з рахунку якої було здійснено переведення коштів. При цьому, належних та допустимих доказів, які б підтверджували недобросовісність позивача та його обізнаність щодо можливих неправомірних дій особи, на яку вказує відповідач, наявність кримінальних справ стосовно працівників банку, які здійснювали перерахування коштів на рахунки третіх осіб, знаючи про встановлені Національним банком України обмеження, суду останнім надано не було.

Інших підстав, визначених частиною третьою статті 38 Закону, внаслідок яких правочин позивача з ПАТ "Дельта Банк", є нікчемним, відповідачем не наведено.

Крім того, наполягаючи на неправомірності позовних вимог, відповідач посилається на п. 5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ "Дельта банк", затверджених рішенням Ради директорів АТ "Дельта Банк" (протокол №14 від 20.03.2013 року), відповідно до якого зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для вкладника від третьої особи не допускається. Разом з тим, пунктом 5.11. Правил банківського обслуговування фізичним осіб у ПАТ "Дельта Банк", затверджених рішенням Ради Директорів АТ "Дельта Банк" протоколом від 20.03.2013 року № 14 (зі змінами та доповненнями від 14.01.2015 року) передбачено, що зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум вкладника від третьої особи не допускається (крім зарахування грошових сум від законного представника за вкладами на ім`я особи, законним представником якої він є, та крім випадків, передбачених нормами діючого законодавства України та/або Продуктами Банку). Пунктом 1.105 Правил визначено, що продукт Банку - окрема банківська послуга або комплекс послуг, що надається клієнтом банком та яка має певний ряд характеристик (тарифів та умов). З письмових пояснень представника позивача в судовому засіданні вбачається, що практика зарахування коштів для вкладника від третьої особи запроваджена ПАТ "Дельта Банк" як публічна послуга з 21.05.2014 року інструктивним листом № 317 "Щодо здійснення валютних переказів між рахунками клієнтів банку", тобто задовго до віднесення банку до категорії проблемних.

Додатковою угодою №1 від 13.02.2015 року до договору від 13.02.2015 року №005-21505-130215 внесено зміни та п. 1.8 статті 1 останнього викладено у в наступній редакції: " 1.8 Зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в банку, або шляхом перерахування з відкритого в банку поточного рахунку іншої фізичної особи - резидента, або готівкою через касу банку в день укладення сторонами цього Договору. "

Відповідно до ч. 1 ст. 1062 ЦК України, п. 10.12 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління НБК 12.11.2003 №492, на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім`я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом.

Положення п.7.1.5 ст.7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" № 2346 від 05.04.2001 передбачають, що зарахування коштів на рахунок клієнта здійснюються як внесенням їх у готівковій формі, так і шляхом переказу коштів у безготівковій формі з інших рахунків.

Відповідач не зазначив, які саме умови даного договору надають переваги або пільги, які це пільги і переваги, в чому вони полягають, який платіж чи передачу іншого майна банку позивачу передбачав договір банківського вкладу (депозиту), яким чином договір банківського вкладу (депозиту) загрожував втраті активів або майна банку, які збитки могли бути завдані банку фактом укладення вказаного договору.

Таким чином, суд погоджується з доводами позивача, що укладення додаткової угоди № 1 від 13.02.2015 до договору банківського вкладу (депозиту) №005-21505-130215 не створює індивідуальних привілейованих умов для позивача, а є звичайною банківською послугою з певними тарифами та умовами.

Позивач не заперечує той факт, що з його поточного рахунку кошти в сумі 7700 дол. США були повернуті 17.09.2015 на рахунок ОСОБА_2 на що позивач не давав ні згоди, навіть не був попереджений, таке перерахування відбулось і без відома та погодження з отримувачем коштів - ОСОБА_2 . Згідно з ч.5 ст. 38 Закону України № 4452-VI у разі отримання повідомлення уповноваженої особи Фонду про нікчемність правочину кредитор зобов`язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, або відшкодувати вартість в грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину. У разі якщо кредитор добровільно не виконує свій обов`язок, уповноважена особа Фонду зобов`язана здійснити заходи щодо примусового застосування наслідків нікчемності - вживати заходи щодо витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами, вживати заходи по відшкодуванню збитків, спричинених їх укладенням. Повноважень на застосування інших наслідків нікчемності договорів відповідач не має. Ані Закон № 4452-VI, ані інші нормативні акти не дають відповідачу права списувати кошти з рахунку клієнта або зараховувати кошти на рахунок інших клієнтів на власний розсуд без відома та згоди клієнтів банку, навіть у вигляді застосування наслідків нікчемності, оскільки грошові кошти, розміщені на депозитному або поточному рахунках, є власністю вкладника, а право власності є непорушним. Суд констатує, що уповноважена особа Фонду наказала застосувати наслідки нікчемності договорів банківського вкладу не у відповідності до Закону. Грошові кошти є об`єктом права власності, у тому числі приватної. Відповідно до Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності (частина перша статті 41); ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним (частина четверта статті 41). Розміщення особою коштів на рахунках банку з метою їх збереження є реалізацією її права власності на ці кошти.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що право позивача може бути захищене шляхом визнання протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича, яке оформлене наказом № 813 від 16.09.2015 (в тому числі додатки до нього), в частині застосування наслідків нікчемності договору №005-21505-130215 банківського вкладу, що укладений між ПАТ "Дельта Банк" та ОСОБА_1

Спір стосовно формування переліку вкладників, які мають право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та затвердження реєстру вкладників для здійснення гарантованих виплат, є також публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів з урахуванням встановленого частиною першою статті 26 Закону № 4452-VI граничного розміру відшкодування за вкладами.

Підставою для включення особи до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб , є наявність у неї права на відповідний вклад, що має підтверджуватись відповідним банківським документом.

Статтею 2 Закону № 4452-VI визначено, що вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти. Вкладником є фізична особа (крім фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до частини другої ст. 26 Закону № 4452-VI, вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника (ч.2 ст. 27 Закону № 4452-ІУ).

Протягом трьох робочих днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур`єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку(ч.5 ст. 27 Закону № 4452-ІУ).

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 11 частини четвертої статті 26 цього Закону.

Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх уповноваженим представникам чи спадкоємцям у національній валюті України з наступного робочого дня після затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстру вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування.

Пунктами 3, 4 р.3 Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14 (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин), встановлено, що уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку. Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Відповідно до п.6 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

У відповідності до пунктів 2 та 4 розділу 4 Положення № 14, Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення.

Зазначені норми законодавства вказують, що процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи:

1) складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду;

2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду;

3) складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру;

4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

Відповідно до пункту 6 розділу ІІІ Положення, Уповноважена особа Фонду може протягом процедури ліквідації подавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників, зокрема, щодо збільшення кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування.

Таким чином, уповноважена особа Фонду формує та подає до Фонду, зокрема, повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до п.п.4-11 ч.4 ст.26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", проте протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування.

Перерахування коштів у розмірі 7700,00 доларів США на рахунок позивача, відкритий ПАТ"Дельта Банк" на підставі укладеного з ним договору банківського рахунку від 13.02.2015 №005-21505-130215 банківського вкладу (депозиту) "Найкращий" у доларах США, підтверджується відповідним банківським документом, платіжним дорученням № 45848394 від 13.02.2015 р., договором банківського вкладу (депозиту), банківськими виписками, отже позивач на законних підставах набув статус вкладника банку у розумінні статті 2 Закону № 4452-VI та має право на відшкодування коштів за її вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Натомість, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів наявність правових підстав для не включення позивача до переліку вкладників ПАТ "Дельта Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. Внаслідок прийняття відповідачем наказу від 16.09.2015 року №813 про застосування наслідків нікчемності правочинів, позивача було неправомірно позбавлено його вкладу шляхом повернення третій особі та не було не включено до переліку та реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.

Суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про зобов`язання Уповноваженої особи включити до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, відомості про ОСОБА_1 за договором № 005-21505-130215 на відкриття та обслуговування поточного рахунку у доларах США від 13.02.2015 р., що укладений між нею та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк", та подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_1 , як вкладника, якому необхідно здійснити виплату відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, також підлягають задоволенню.

В той же час, суд зазначає, що вимоги щодо визнання протиправними бездіяльності уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича щодо не включення відомостей про ОСОБА_1 до Реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів ПАТ "Дельта Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задоволенню не підлягають. Так як, суд вважає, що захист порушених прав та інтересів позивача буде вважатися повним та ефективним у разі зобов`язання Уповноваженої особи включити до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, відомостей про ОСОБА_1 та подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_1 , як вкладника, якому необхідно здійснити виплату відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Кожна сторона повина довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частини перша-друга статті 77 КАС України).

Відповідач належними та допустимими доказами не довів правомірності своїх рішень та дій відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина перша статті 139 КАС України). Таким чином, оскільки у межах даного спору Уповноважена особа виступає в якості посадової особи Фонду, та враховуючи часткове задоволення позовних вимог (задоволено дві вимоги із трьох), судові витрати підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань Фонду в сумі 1102,41 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадиров Владислав Володимирович (04080, м.Київ, вул.. Фрунзе, 39), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (01032, м.Київ, б-р Шевченка 33-б, ) третя особа - Національний банк України (01601, м.Київ, вул. Інститутська, 9) про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича, щодо застосування наслідків нікчемності щодо договору №005-21505-130215 банківського вкладу (депозиту) "Найкращий" у доларах США від 13.02.2015, що укладений між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (ідентифікаційний код 34047020) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ).

Зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича включити до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, відомості про ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) за договором № 005-21505-130215 на відкриття та обслуговування поточного рахунку у доларах США від 13.02.2015, що укладений між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (ідентифікаційний код 34047020), та подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ), як вкладника, якому необхідно здійснити виплату відшкодування за договором №005-21505-130215 на відкриття та обслуговування поточного рахунку у доларах США від 13.02.2015, що укладений між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (ідентифікаційний код 34047020), за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відшкодувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) здійснені ним судові витрати у розмірі 1102 грн. 41 коп. (одна тисяча сот дві грн. 41 коп.)за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Василяка Д.К.

кат. 108100000