Справа № 140/2333/18
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/8659/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Пліша М.А., Шинкар Т.І.

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Любешівської селищної ради Любешівського району на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09 липня 2019 року у справі № 140/2333/18 (головуючий суддя Сорока Ю.Ю., час ухвалення 12:41 год., м. Луцьк, повний текст складений 12 липня 2019 року) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Любешівської селищної ради Любешівського району Волинської області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

15 листопада 2018 року ОСОБА_2 Лукич звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: а) визнати протиправними дії Залаззівської сільської ради Любешівського району Волинської області при прийнятті рішення №17/23 від 05 березня 2017 року ,,Про розробку містобудівної документації ,,Детальний план території орієнтовною площею 0,25 га в районі АДРЕСА_1 , села Залаззя ";

б ) скасувати рішення Залаззівської сільської ради Любешівського району Волинської області №17/23 від 05 березня 2017 року ,,Про розробку містобудівної документації ,,Детальний план території орієнтовною площею 0,25 га в районі АДРЕСА_1 , села Залаззя ";

в ) зобов`язати Любешівську селищну раду Любешівського району Волинської області повторно розглянути на засіданні чергової сесії Любешівської селищної ради заяву ОСОБА_3 Лукича від 21.02.2017 №38 про внесення змін до генерального плану забудови села.

Рішенням від 09 липня 2019 року Волинський окружний адміністративний суд позов задовольнив повністю, а також стягнув на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Залаззівської сільської ради Любешівського району Волинської області судовий збір у сумі 2 114 грн. 40 коп. та 11 200 грн. витрат на правову допомогу.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Любешівська селищна рада подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що згідно Генерального плану забудови с. Залаззя АДРЕСА_5 на АДРЕСА_1 с . Залаззя мав бути розміщений магазин.

Рішенням сесії Залаззівської сільської ради за №15/13 від 26.12.2016 ОСОБА_1 наданий дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,25 та по АДРЕСА_5 .

Після цього, ОСОБА_1 звернувся до Залаззівської сільської ради із заявою від 21.02.2017, у якій просив внести зміни до генерального плану забудови села АДРЕСА_2 .

Органом місцевого самоврядування заява позивача була розглянута та відповідно внесені зміни до генерального плану забудови рішенням сесії 17/23 від 05.03.2017 з метою реалізації позивачем свого права на приватизацію земельної ділянки під забудову відповідно до положень Земельного кодексу України.

Не є підставою для скасування рішення сесії 17/23 від 05.03.2017 той факт, що заява позивача про внесення змін до генерального плану забудову села розглянута та вирішена сесією органу місцевого самоврядування за відсутності позивача.

Таким чином, орган місцевого самоврядування, приймаючи рішення №17/23 від 05.03.2017, діяв послідовно з метою виправлення помилки для забезпечення реалізації позивачем його права на одержання земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_2 , а тому незрозумілими є висновки суду першої інстанції щодо неналежного розгляду та вирішення Залаззівською сільською радою заяви ОСОБА_1

Скасувавши рішення сесії Залаззівської сільської ради №17/23 від 05.03.2017, суд позбавив можливості позивача реалізувати своє право на одержання у приватну власність земельної ділянки площею 0,25 га по АДРЕСА_5 , де вже, за словами позивача та його представника, побудований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

Поза увагою суду першої інстанції залишився той факт, що дозвіл на розробку проекту відведення щодо будівництва індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1 надано позивачу органом місцевого самоврядування у 2016 році, а не у 2004 році, як стверджує у своїй заяві від 21.02.2017 ОСОБА_1 .

Твердження ОСОБА_1 про виділення йому земельної ділянки у 2004 році площею 0,25 га по АДРЕСА_1 с . Залаззя сільська рада не могла взяти до уваги при розгляді заяви з тих підстав, що в 2004 році позивачу земельна ділянка не виділялась, вказані факти судом взагалі не досліджувались.

Так, згідно рішення сесії №18/4Б від 28.06.2004 земельна ділянка виділена ОСОБА_4 , а не ОСОБА_1 , який на той час був неповнолітнім (мав повних 14 років).

Необґрунтованими є також висновки суду першої інстанції щодо не проведення органом місцевого самоврядування громадських слухань про внесення змін до генерального плану забудови, оскільки згідно оголошення у районній газеті ,,Нове життя" від 11.10.2014 на сторінці 15 міститься відповідне оголошення про проведення обговорення питання щодо внесення змін до генерального плану забудови.

Таким чином, рішення суду від 27.06.2019 прийняте без з`ясування усіх обставин, що мають значення для вирішення справи, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Крім того, відповідач акцентує увагу на тому, що спір за земельну ділянку по АДРЕСА_5 був предметом розгляду у порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Позивач ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому спростовує доводи відповідача щодо проведення громадських слухань про внесення змін до Генерального плану забудови, оскільки оголошення в газеті, на яке посилається відповідач, датоване 11.10.2014, а спірні правовідносини виникли у 2017 році.

Крім того, вказане оголошення стосується обговорення питання щодо внесення змін до Генерального плану забудови, а спір в суді розглядається про розробку містобудівної документації ,,Детальний план території", що ще раз свідчить про неналежність вказаного доказу.

Не відповідає дійсності той факт, що позивачу взагалі спірна земельна ділянка у 2004 не виділялася і це спростовується наявним оригіналом рішення Залаззівської сільської ради Любешівського району Волинської області від 28 червня 2004 №18/4Б про виділення гр. ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0.25 га в АДРЕСА_2 .

На підставі вказаного рішення, у 2005 був виготовлений Будівельний паспорт №21 від 06 квітня 2005 на забудову земельної ділянки та згідно якого у 2005 були завезені будівельні матеріали, а у 2006 розпочате будівництво житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами, готовність якого станом на 2016 складало 100%, але на даний час ввести в експлуатацію не виявляється можливим, оскільки існує спір щодо земельної ділянки.

З врахуванням наведеного, позивач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги повністю.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені в установленому порядку. Відтак, враховуючи приписи ч. 4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що 21.02.2017 ОСОБА_1 звернувся до Заллаззівської сільської ради Любешівського району Волинської області із заявою про розгляд питання щодо внесення змін до Генерального плану забудови села Залаззя згідно рішення №18/4Б від 28.06.2004 року про виділення земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку та будівельного паспорта, звертаючи увагу на те, що на даний час на цій земельній ділянці збудований житловий будинок, який готовий до здачі в експлуатацію та інші господарські будівлі.

05.03.2017 Залаззівська сільська рада Любешівського району Волинської області, за результатами розгляду заяви позивача, прийняла рішення №17/23 ,,Про розробку містобудівної документації ,,Детальний план території орієнтовною площею 0,25 га в районі АДРЕСА_1 , села Залаззя .

Вказаним рішенням Залаззівська сільська рада Любешівського району Волинської області надала позивачу дозвіл на розробку містобудівної документації ,, Детальний план території" для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 , села Залаззя.

Вважаючи дії Залаззівської сільської ради у зв`язку із прийняттям вказаного рішення протиправними, оскільки його зміст не відповідає змісту та суті його заяви, позивач звернувся з позовом до суду.

Крім того, позивач вважає, що відповідачем не було дотримано порядку та умов розроблення детального плану території, яка передбачає громадські слухання та по даний час містобудівна документація не розроблена, не погоджена у відділі містобудування та архітектури і не затверджена сільською радою.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Залаззівською сільською радою заява позивача від 21.02.2017 щодо внесення змін до Генерального плану забудови села Залаззя по суті розглянута не була.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є вірними.

Так, відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, частини 3 статті 24 Закону України ,,Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з приписами ст. 12 Закону України ,,Про основи містобудування" до компетенції сільських, селищних, і міських рад у сфері містобудування на відповідній території належить затвердження відповідно до законодавства місцевих програм, генеральних планів відповідних населених пунктів, планів зонування територій, а за відсутності затверджених в установленому законом порядку планів зонування території - детальних планів територій. До компетенції виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування належать: затвердження детальних планів територій за наявності затверджених в установленому законом порядку планів зонування території: визначення територій для містобудівних потреб.

Статтею 7 Закону України ,,Про регулювання містобудівної діяльності" визначено, що управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється шляхом, зокрема, планування територій на державному, регіональному та місцевому рівнях.

Відповідно до статті 17 Закону України ,,Про регулювання містобудівної діяльності" генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

На підставі затвердженого генерального плану населеного пункту розробляється план земельно-господарського устрою, який після його затвердження стає невід`ємною частиною генерального плану.

Послідовність виконання робіт з розроблення генерального плану населеного пункту та документації із землеустрою визначається будівельними нормами, державними стандартами і правилами та завданням на розроблення (внесення змін, оновлення) містобудівної документації, яке складається і затверджується її замовником за погодженням з розробником.

У складі генерального плану населеного пункту може розроблятися план зонування території цього населеного пункту. План зонування території може розроблятися і як окрема містобудівна документація після затвердження генерального плану.

Генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Для населених пунктів з чисельністю населення до 50 тисяч осіб генеральні плани можуть поєднуватися з детальними планами всієї території таких населених пунктів.

Рішення про розроблення генерального плану приймає відповідна сільська, селищна, міська рада.

За змістом статті 19 цього ж Закону детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території.

Детальний план розробляється з метою визначення планувальної організації і функціонального призначення, просторової композиції і параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, мікрорайону, іншої частини території населеного пункту, призначених для комплексної забудови чи реконструкції.

Детальний план території за межами населених пунктів розробляється відповідно до схеми планування території (частини території) району та/або області з урахуванням державних і регіональних інтересів.

Розроблення детального плану території за межами населених пунктів та внесення змін до нього здійснюються на підставі розпорядження відповідної районної державної адміністрації.

На підставі та з урахуванням положень затвердженого детального плану території може розроблятися проект землеустрою щодо впорядкування цієї території для містобудівних потреб, який після його затвердження стає невід`ємною частиною детального плану території.

Згідно з частиною четвертою статті 19 Закону України ,,Про регулювання містобудівної діяльності" детальний план території визначає: принципи планувально-просторової організації забудови; червоні лінії та лінії регулювання забудови; функціональне призначення, режим та параметри забудови однієї чи декількох земельних ділянок, розподіл територій згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами; містобудівні умови та обмеження (у разі відсутності плану зонування території) або уточнення містобудівних умов та обмежень згідно із планом зонування території; потребу в підприємствах і закладах обслуговування населення, місце їх розташування; доцільність, обсяги, послідовність реконструкції забудови; черговість та обсяги інженерної підготовки території; систему інженерних мереж; порядок організації транспортного і пішохідного руху; порядок комплексного благоустрою та озеленення, потребу у формуванні екомережі; межі прибережних захисних смуг і пляжних зон водних об`єктів (у разі відсутності плану зонування території).

Детальний план території складається із графічних і текстових матеріалів. Склад, зміст, порядок розроблення та затвердження детального плану території визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Виходячи з системного аналізу наведених нормативно-правових актів колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що детальний план території є видом містобудівної документації, положення якого мають узгоджуватися з генеральним планом населеного пункту, деталізувати положення останнього та не суперечити йому.

Такі висновки суду першої інстанції узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду, які містяться у постанові від 21 червня 2018 року у справі № 826/4504/17.

Відповідно до приписів статті 21 Закону України ,,Про регулювання містобудівної діяльності" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) громадським слуханням підлягають розроблені в установленому порядку проекти містобудівної документації на місцевому рівні: генеральні плани населених пунктів, плани зонування територій, детальні плани територій (частина 1).

Затвердження на місцевому рівні містобудівної документації, зазначеної у частині першій цієї статті, без проведення громадських слухань щодо проектів такої документації забороняється(частина 2).

Сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи зобов`язані забезпечити: 1) оприлюднення прийнятих рішень щодо розроблення містобудівної документації на місцевому рівні з прогнозованими правовими, економічними та екологічними наслідками;

2) оприлюднення проектів містобудівної документації на місцевому рівні та доступ до цієї інформації громадськості;

3) реєстрацію, розгляд та узагальнення пропозицій громадськості до проектів містобудівної документації на місцевому рівні (у разі її утворення);

4) узгодження спірних питань між громадськістю і замовниками містобудівної документації на місцевому рівні через погоджувальну комісію;

5) оприлюднення результатів розгляду пропозицій громадськості до проектів містобудівної документації на місцевому рівні (частина 3).

Відповідно до розділу 4 Порядку розроблення містобудівної документації, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.11.2011 №290, рішення про розроблення генерального плану, плану зонування території, детального плану території, яка розташована в межах населеного пункту, а також внесення змін до цієї містобудівної документації приймає відповідна сільська, селищна, міська рада. Замовником розроблення містобудівної документації з планування території на місцевому рівні або внесення змін до неї є: при розробленні генерального плану населеного пункту, плану зонування території, а також детального плану території, яка розташована в межах населеного пункту, - виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації.

Враховуючи приписи наведених нормативно-правових актів, колегія суддів визнає вірними та обґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що чинним законодавством чітко визначено процедуру та умови для проведення зміни цільового призначення земельних ділянок, розроблення та затвердження детального плану території.

Оскільки оскарженим рішенням від 05.03.2017 №17/23 Залаззівська сільська рада надала позивачу дозвіл на розробку містобудівної документації Детальний план території орієнтованою площею 0, 25 га в районі вулиці Першотравнева, 21А, села Залаззя, суд першої інстанції мотивовано зазначив, що відповідач прийняв рішення з питання, яке не порушувалося позивачем у його заяві від 21.02.2017. При цьому, питання викладене позивачем у заяві від 21.02.2017 по суті відповідачем розглянуто не було, позаяк зміст рішення сільської ради не відповідає суті порушених позивачем у заяві від 21.02.2017 вимог.

За таких обставин колегія суддів дійшла переконання щодо наявності правових підстав для задоволення позову та зобов`язання відповідача належним чином повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.02.2017 № 38.

Згідно рішення Любешівської селищної ради від 30 листопада 2017 року № 2-1/11 внаслідок реорганізації сільських рад повноваження Залаззівської сільської ради перейшли до Любешівської селищної ради.

Тому суд першої інстанції правомірно зобов`язав Любешівську селищну раду повторно розглянути заяву позивача.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Інші, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ч.3 ст. 243, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст.315, ст. ст. 316, 321, 322 , 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Любешівської селищної ради Любешівського району Волинської області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09 липня 2019 року у справі № 140/2333/18- без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді М. А. Пліш
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 22.10.2019.