Суддя: Золотніков Олександр Сергійович
Дата ухвалення: 2019-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2019 року

м. Київ

Провадження № 11-451сап19

Велика Палата Верховного Суду у складі:

головуючого Князєва В. С.,

судді-доповідача Золотнікова О. С.,

суддів Анцупової Т. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Гриціва М. І., Гудими Д. А., Єленіної Ж. М., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Пророка В. В., Рогач Л. І., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,

за участю:

секретаря судового засідання - Сороки Л. П.,

представника Вищої ради правосуддя - Русакової І. Г.,

розглянула в судовому засіданніскаргу ОСОБА_1 на рішення Вищої ради правосуддя (далі - ВРП) від 26 березня 2019 року № 949/0/15-19, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення її Третьої Дисциплінарної палати від 15 серпня 2018 року № 2611/3дп/15-18, та

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст вимог скарги та її обґрунтування

1. 25 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Великої Палати Верховного Суду зі скаргою на рішення ВРП від 26 березня 2019 року № 949/0/15-19 «Про залишення без змін рішення Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 15 серпня 2018 року № 2611/3дп/15-18 «Про притягнення судді Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності».

2. На обґрунтування скарги ОСОБА_1 зазначила, що оскаржуване рішення ВРП прийняте відповідачем з порушенням гарантованих Конституцією України права на працю в частині отримання доплат до посадового окладу, незалежності судді, складовою якої є особливий порядок його притягнення до дисциплінарної відповідальності, а також з порушенням права судді на справедливий розгляд справи відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) в частині дотримання процедурної справедливості та права на мотивоване рішення.

3. Зокрема, скаржниця вказала, що при прийнятті оскаржувного рішення ВРП допустила такі порушення порядку розгляду дисциплінарної справи:

- здійснила дисциплінарне провадження на підставі заяви ОСОБА_2 , адресованої Генеральній прокуратурі України, з проханням розглянути порушені у заяві питання в межах її компетенції, що не є дисциплінарною скаргою в розумінні статті 93 Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, чинній на час подання відповідної заяви; далі - Закон № 2453-VI);

- на порушення пункту 2.5 Положення про автоматизовану систему розподілу справ (визначення члена Вищої ради правосуддя - доповідача), затвердженого рішенням ВРП від 16 листопада 2017 року № 3689/0/15-17 (далі - Положення), передала вказану заяву ОСОБА_2 на автоматизований розподіл справ між членами ВРП;

- протиправно об`єднала в одне провадження дисциплінарну скаргу ОСОБА_2 та його заяву, адресовану Генеральній прокуратурі України;

- протиправно відмовила в закритті дисциплінарної справи при розгляді скарги на рішення Третьої Дисциплінарної палати ВРП;

- не навела мотивів щодо відхилення аргументів судді ОСОБА_1

4. ОСОБА_1 також вказала, що в її діях відсутній склад дисциплінарного проступку, а саме неповідомлення відповідача ОСОБА_2 про розгляд заяви про виправлення описки та заяви про перегляд заочного рішення, оскільки обов`язок здійснювати судові виклики і повідомлення процесуальним законом покладено на секретаря судового засідання, а не на суддю.

Позиція учасників справи

5. 05 серпня 2019 року ВРП подала до Великої Палати Верховного Суду відзив на скаргу, в якому вказала, що оскаржуване рішення ВРП від 26 березня 2019 року № 949/0/15-19 прийнято повноважним складом та підписано всіма членами ВРП, які брали участь у його ухваленні. Суддя ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про засідання ВРП, на якому було прийнято оскаржуване рішення.У рішенні також містяться посилання на підстави та мотиви, з яких суддю ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності. З приводу доводів, викладених у скарзі судді до Великої Палати Верховного Суду, відповідач зазначив, що в оскаржуваному рішенні ВРП надала належну оцінку всім доводам скарги судді. На думку ВРП, суддя ОСОБА_1 порушила вимоги статей 219, 231 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), оскільки не пересвідчилася у належному повідомленні відповідача ОСОБА_2 та інших осіб, які беруть участь у справі, про дату, час та місце розгляду вказаних заяв і розглянула справу за їхньої відсутності. Крім цього, скарга ОСОБА_2 (№ 8вк-1397/16/1) за вхідним № 1764/1/20-18, за якою відкрито дисциплінарну справу стосовно судді ОСОБА_1, містить усі відомості, передбачені частиною третьою статті 93 Закону № 2453-VI у редакції, чинній на час надходження скарги до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС), - 05 липня 2016 року, а тому підстав для залишення її без розгляду та закриття дисциплінарної справи не має. До того ж оскаржуване рішення ВРП відповідає критерію обґрунтованості, а деякі зазначені в скарзі обставини ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм права, а тому не вимагають детальної відповіді.

6. У зв`язку з викладеним ВРП просить відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1

Рух скарги

7. Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 13 травня 2019 року відкрила провадження за скаргою ОСОБА_1 на рішення ВРП від 26 березня 2019 року № 949/0/15-19.

8. Суддя-доповідач Великої Палата Верховного Суду ухвалою від 08 липня 2019 року призначив справу до розгляду в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на підставі положень частини третьої статті 344 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

9. ОСОБА_1 та її представник, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Представник скаржниці Євфімішин П . В. подав до суду заяву про розгляд скарги ОСОБА_1 без участі скаржниці та її представника.

10. Представник ВРП у судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги ОСОБА_1 з мотивів, наведених у відзиві.

Обставини, установлені матеріалами справи

11. Указом Президента України від 26 квітня 1996 року № 301/96 ОСОБА_1 призначено на посаду судді Центрального районного суду міста Одесистроком на п`ять років.

12. Постановою Верховної Ради України від 17 травня 2001 року № 2423-ІІІОСОБА_1 обрано на посаду судді цього ж суду безстроково.

13. Указом Президента України від 25 січня 2003 року № 43/2003 ОСОБА_1 переведено на роботу на посаді судді новоутвореного Приморського районного суду міста Одеси.

14. 15 березня 2018 року до ВРП з ВККС надійшли скарги ОСОБА_2 (№ 8вк-1397/16, 8вк-1397/16/1) за вхідними № 1764/0/20-18, 1764/1/20-18 відповідно стосовно судді Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_1

15. Протоколом автоматизованого розподілу матеріалів між членами ВРП скаргу ОСОБА_2 (№ 8вк-1397/16) передано члену Третьої Дисциплінарної палати ВРП ОСОБА_9 для проведення перевірки.

16. Попередньою перевіркою вказаної скарги член ВРП ОСОБА_9 виявив у доданих до цієї скарги матеріалах незареєстровану скаргу ОСОБА_2 (№ 8вк-1397/16/1), яка надійшла до ВККС з Генеральної прокуратури України, про що склав службову записку (вхідний № 302/0/10-18 від 22 травня 2018 року).

17. Протоколом передачі справи раніше визначеному члену ВРП від 22 травня 2018 року скаргу ОСОБА_2 (№ 8вк-1397/16/1) передано члену ВРП ОСОБА_9 на підставі вказаної службової записки.

18. Ухвалою члена Третьої Дисциплінарної палати ВРП ОСОБА_9 від 24 травня 2018 року № 4945/0/18-18 скаргу ОСОБА_2 (№ 8вк-1397/16) за вхідним № 1764/0/20-18залишено без розгляду та повернуто скаржнику на підставі пункту 1 частини першої статті 44 Закону України від 21 грудня 2016 року № 1798-VІІІ «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон № 1798-VІІІ) як таку, що не відповідає вимогам частини третьої статті 93 Закону № 2453-VI(у редакції, чинній на час звернення зі скаргою до ВККС - 16 лютого 2016 року), а саме - дисциплінарна скарга не підписана скаржником.

19. У скарзі ОСОБА_2 (№ 8вк-1397/16/1) за вхідним № 1764/1/20-18 зазначено, що суддя ОСОБА_1 ухвалою від 22 квітня 2015 року неправомірно, шляхом виправлення описки за заявою відповідачки ОСОБА_11 , фактично змінила рішення Приморського районного суду міста Одеси від 02 жовтня 2012 року у цивільній справі № 2/1522/12530/11 за позовом ОСОБА_12 до ОСОБА_2 , ОСОБА_11 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, безпідставно надавши йому статус заочного, після чого іншою ухвалою від 13 травня 2015 року задовольнила заяву відповідачки ОСОБА_11 про перегляд заочного рішення та скасувала його, чим грубо порушила норми процесуального права. Крім того, скаржник зазначив, що його не було повідомлено в порядку та у спосіб, що встановлені законом, про розгляд вказаної вище заяви про виправлення описки у судовому рішенні.

20. За результатами попередньої перевірки дисциплінарної скарги ОСОБА_2 . стосовно судді Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_1член Третьої Дисциплінарної палати ВРП ОСОБА_9 склав висновок від 29 травня 2018 року з пропозицією відкрити дисциплінарну справу щодо судді ОСОБА_1

21. Третя Дисциплінарна палата ВРП ухвалою від 30 травня 2018 року № 1570/3дп/15-18 відкрила дисциплінарну справу стосовно судді Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_1

22. Рішенням від 15 серпня 2018 року № 2611/3дп/15-18 Третя Дисциплінарна палата ВРП притягнула суддю Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосувала до неї дисциплінарне стягнення у виді догани з позбавленням права на отримання доплат до посадового окладу судді протягом одного місяця.

23. Під час розгляду дисциплінарної справи Третя Дисциплінарна палата ВРП установила, що рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 02 жовтня 2012 року (суддя ОСОБА_1) у справі № 2/1522/12530/11 позовні вимоги ОСОБА_12 задоволено: визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 06 жовтня 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_11

24. Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 24 жовтня 2012 року у вказаному рішенні суду виправлено описку в імені позивача.

25. Зі змісту вказаного рішення та журналів судових засідань убачається, що відповідач ОСОБА_2 був присутній у судових засіданнях у цій справі 17 січня, 14 лютого, 27 вересня 2012 року, у яких давав пояснення, а його представник ОСОБА_14 виступала у судових дебатах 02 жовтня 2012 року та була присутня при проголошенні вступної та резолютивної частин рішення.

26. 11 березня 2015 року відповідачка ОСОБА_11 звернулася до суду із заявою про перегляд рішення Приморського районного суду міста Одеси від 02 жовтня 2012 року, вважаючи його заочним.

27. Зазначена заява ОСОБА_11 про перегляд заочного рішення була призначена до розгляду в судовому засіданні на 31 березня 2015 року, однак у зв`язку з неявкою відповідача ОСОБА_2 та позивача ОСОБА_12 суд оголосив перерву до 22 квітня 2015 року.

28. У копіях матеріалів справи № 2/1522/12530/11 (а. с. 162, т. 1) наявна заява ОСОБА_11 без дати про виправлення описки у рішенні суду від 02 жовтня 2012 року.

29. У заяві ОСОБА_11 зазначила, що вона не була повідомлена про дату та час проведення судового засідання, у якому було проголошено рішення суду від 02 жовтня 2012 року, а тому це судове рішення згідно з приписами статті 224 ЦПК України є заочним. Вважаючи, що в абзаці сьомому мотивувальної частини рішення з технічних причин пропущено слова «у зв`язку з чим суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення суду», ОСОБА_11 просила виправити вказану описку.

30. Приморський районний суд міста Одеси ухвалою від 22 квітня 2015 року вніс виправлення до абзацу сьомого мотивувальної частини рішення суду від 02 жовтня 2012 року та виклав його в такій редакції: «Відповідачка ОСОБА_11 сповіщалась про час слухання справи належим чином, але в судові засідання не з`являлась, у зв`язку з чим суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення суду».

31. На підставі цієї ухвали Приморський районний суд міста Одеси (головуючий суддя ОСОБА_1) 13 травня 2015 року задовольнив заяву ОСОБА_11 : скасував як заочне рішення цього суду від 02 жовтня 2012 року у справі № 2/1522/12530/11 та призначив її до розгляду в загальному порядку на 15 червня 2015 року.

32. Апеляційний суд Одеської області ухвалою від 09 березня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнив: скасував ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 22 квітня 2015 року та постановив нову ухвалу, якою відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_11 про виправлення описки в рішенні суду від 02 жовтня 2012 року.

33. Скасовуючи ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 22 квітня 2015 року, суд апеляційної інстанції керувався тим, що матеріали справи не містять доказів, що суд розглянув справу в заочному порядку, а отже, рішення Приморського районного суду міста Одеси від 02 жовтня 2012 року не ухвалювалося в порядку, визначеному статтями 224, 225 ЦПК України, тобто не є заочним.

34. Апеляційний суд указав, що Приморський районний суд міста Одеси на порушення вимог статті 219 ЦПК України ухвалою від 22 квітня 2015 року про виправлення описки у рішенні фактично змінив правовий статус рішення на заочне при тому, що суд першої інстанції не мав правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_11 та внесення таким чином виправлень у судове рішення від 02 жовтня 2012 року, а отже, постановив ухвалу з порушенням указаних вище норм процесуального права.

35. Оцінюючи дії судді ОСОБА_1, Третя Дисциплінарна палата ВРП виходила з того, що:

- на порушення вимог статті 219 ЦПК України Приморський районний суд міста Одеси ухвалою від 22 квітня 2015 року фактично змінив зміст рішення цього суду від 02 жовтня 2012 року у справі № 2/1522/12530/11 та надав йому статус заочного без відповідних правових підстав, передбачених статтею 224 ЦПК України;

- у матеріалах справи відсутні відомості про повідомлення відповідача ОСОБА_2 та інших осіб, які беруть участь у справі, про дату, час та місце розгляду заяви ОСОБА_11 про виправлення описки у рішенні суду від 02 жовтня 2012 року;

- на порушення вимог статті 222 ЦПК України ухвала суду від 22 квітня 2015 року не надсилалася особам, які брали участь у справі, але не були присутні під час її проголошення;

- матеріали справи № 2/1522/12530/11 не містять даних щодо повідомлення відповідача ОСОБА_2 про розгляд заяви ОСОБА_11 про перегляд заочного рішення в судовому засіданні 13 травня 2015 року.

36. За висновком дисциплінарного органу розгляд заяв відповідачки ОСОБА_11 про виправлення описки та перегляд заочного рішення суду без повідомлення про це в порядку та строки, встановлені законом, відповідача ОСОБА_2 є істотним порушенням норм процесуального права, яке фактично унеможливило реалізацію ОСОБА_2 як стороною у справі наданих йому статтями 27, 31 ЦПК України процесуальних прав при розгляді зазначених заяв. Характер вказаних вище порушень, допущених суддею ОСОБА_1, свідчить, що такі дії судді виходять за межі суддівської помилки і є проявом недбалості при здійсненні правосуддя у справі № 2/1522/12530/11.

37. Зважаючи на характер порушень, допущених суддею ОСОБА_1, Третя Дисциплінарна палата ВРП дійшла висновку, що в її діях наявний склад дисциплінарного проступку, передбачений підпунктом «а» пункту 1 частини першої статті 106 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII), що відповідає підпункту «а» пункту 1 частини першої статті 92 Закону № 2453-VIу редакції, чинній на час ухвалення судових рішень та звернення з дисциплінарною скаргою (допущення внаслідок недбалості істотного порушення норм процесуального права під час здійснення правосуддя, що унеможливило реалізацію учасниками судового процесу наданих їм процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків), та застосувала до судді дисциплінарне стягнення у виді догани з позбавленням права на отримання доплат до посадового окладу судді протягом одного місяця.

38. 13 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до ВРП зі скаргою на рішення її Третьої Дисциплінарної палати від 15 серпня 2018 року № 2611/3дп/15-18.

39. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між членами ВРП від 17 вересня 2018 року доповідачем за цією скаргою визначено члена ВРП ОСОБА_18

40. За результатами перевірки відомостей, наведених у скарзі судді, член ВРП ОСОБА_18 дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішення Третьої Дисциплінарної палати ВРП (висновок від 14 листопада 2018 року).

41. Розглянувши скаргу ОСОБА_1 , ВРП прийняла рішення від 26 березня 2019 року № 949/0/15-19 про залишення без змін рішення її Третьої Дисциплінарної палати від 15 серпня 2018 року № 2611/3дп/15-18 «Про притягнення судді Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності».

42. При ухваленні оскаржуваного рішення ВРП дійшла висновку, що поведінка судді ОСОБА_1 під час розгляду справи № 2/1522/12530/11 свідчить про наявність у її діях ознак дисциплінарного проступку, передбаченого підпунктом «а» пункту 1 частини першої статті 92 Закону № 2453-VI у редакції, чинній на час ухвалення судових рішень, що відповідає проступку, передбаченому підпунктом «а» пункту 1 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII у чинній редакції, оскільки розгляд заяв відповідачки ОСОБА_11 про виправлення описки та перегляд заочного рішення без належного повідомлення відповідача ОСОБА_2 є істотним порушенням норм процесуального права, яке фактично унеможливило реалізацію ОСОБА_2 як стороною у справі наданих йому статтями 27, 31 ЦПК України процесуальних прав при розгляді вказаних заяв. Відтак застосування до судді дисциплінарного стягнення у виді догани з позбавленням права на отримання доплат до посадового окладу судді протягом одного місяця є пропорційним вчиненому проступку.

ПОЗИЦІЯ ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Релевантні джерела права й акти їх застосування. Оцінка висновків ВРП та аргументів скаржника

43. Статтею 131 Конституції України визначено, що в Україні діє ВРП, яка, серед іншого, розглядає скарги на рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді чи прокурора.

44. З метою усунення прогалин у національному законодавстві, на які звернув увагу Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України», Верховна Рада України прийняла Закон № 1798-VIII, який визначає статус, повноваження, засади організації та порядок діяльності ВРП.

45. Статтею 1 цього Закону передбачено, що ВРП є колегіальним, незалежним конституційним органом державної влади та суддівського врядування, який діє в Україні на постійній основі для забезпечення незалежності судової влади, її функціонування на засадах відповідальності, підзвітності перед суспільством, формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів, додержання норм Конституції і законів України, а також професійної етики в діяльності суддів і прокурорів.

46. Згідно із частиною другою статті 26 Закону № 1798-VIII для розгляду справ щодо дисциплінарної відповідальності суддів ВРП утворює дисциплінарні палати з числа членів ВРП.

47. Главою 4 розділу II Закону № 1798-VIII визначено порядок здійснення дисциплінарного провадження щодо суддів.

48. Так, частинами першою, сьомою, восьмою статті 49 цього Закону передбачено, що розгляд дисциплінарної справи відбувається у відкритому засіданні Дисциплінарної палати, в якому беруть участь суддя, скаржник, їх представники.

У засіданні Дисциплінарної палати заслуховуються доповідач, суддя, скаржник, їх представники, свідки та інші особи, які були викликані або запрошені взяти участь у засіданні.

Учасники дисциплінарної справи мають право подавати докази, надавати пояснення, заявляти клопотання про виклик свідків, ставити запитання учасникам дисциплінарної справи, висловлювати заперечення, заявляти інші клопотання або відводи, ознайомлюватися з матеріалами справи. Для ознайомлення можуть надаватися матеріали, які безпосередньо пов`язані зі скаргою, з дотриманням вимог законодавства про захист персональних даних щодо знеособлення персональних даних.

49. Відповідно до частини другої статті 50 Закону № 1798-VIII за результатами розгляду дисциплінарної справи Дисциплінарна палата ухвалює рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді або про відмову у притягненні до дисциплінарної відповідальності судді.

50. Згідно із частинами першою, третьою та десятою статті 51 Закону № 1798-VIII право оскаржити рішення Дисциплінарної палати у дисциплінарній справі до ВРП має суддя, щодо якого ухвалено відповідне рішення.

Скарга на рішення Дисциплінарної палати може бути подана виключно до ВРП.

За результатами розгляду скарги на рішення Дисциплінарної палати ВРП має право:

1) скасувати повністю рішення Дисциплінарної палати про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді та закрити дисциплінарне провадження;

2) скасувати частково рішення Дисциплінарної палати про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді та ухвалити нове рішення;

3) скасувати повністю або частково рішення Дисциплінарної палати про відмову в притягненні до дисциплінарної відповідальності судді та ухвалити нове рішення;

4) змінити рішення Дисциплінарної палати, застосувавши інший вид дисциплінарного стягнення;

5) залишити рішення Дисциплінарної палати без змін.

51. На підставі частини другої статті 52 Закону № 1798-VIII право на оскарження до суду рішення ВРП, ухваленого за результатами розгляду скарги на рішення Дисциплінарної палати, має суддя, щодо якого було ухвалено відповідне рішення.

52. Частиною сьомою статті 266 КАС України визначено, що на рішення ВРП, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення її Дисциплінарної палати, може бути подана скарга до Великої Палати Верховного Суду.

53. Наведені вище положення Закону № 1798-VIII та частини сьомої статті 266 КАС України узгоджуються з пунктом 77 Висновку № 3 (2002) Консультативної ради європейських суддів (далі - КРЄС) щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, в якому, серед іншого, зазначено, що організація дисциплінарного розгляду в кожній країні повинна бути такою, що дозволяє подання апеляції на рішення первинного дисциплінарного органу (відомства або суду) до суду.

54. Відповідно до частини першої статті 52 Закону № 1798-VIII рішення ВРП, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення Дисциплінарної палати, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав:

1) склад ВРП, який ухвалив відповідне рішення, не мав повноважень його ухвалювати;

2) рішення не підписано будь-ким із складу членів ВРП, які брали участь у його ухваленні;

3) суддя не був належним чином повідомлений про засідання ВРП - якщо було ухвалено будь-яке з рішень, визначених пунктами 2-5 частини десятої статті 51 цього Закону;

4) рішення не містить посилань на визначені законом підстави дисциплінарної відповідальності судді та мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків.

55. У пункті 123 рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» ЄСПЛ зазначив, що згідно з його практикою навіть у разі, коли судовий орган, що виносить рішення у спорах щодо «прав та обов`язків цивільного характеру», у певному відношенні не відповідає пункту 1 статті 6 Конвенції, порушення Конвенції не констатується за умови, якщо провадження у вищезазначеному органі «згодом є предметом контролю, здійснюваного судовим органом, що має повну юрисдикцію та насправді забезпечує гарантії пункту 1 статті 6 Конвенції» (див. пункт 29 рішення від 10 лютого 1983 року у справі «Альбер і Ле Конт проти Бельгії» та пункт 42 рішення від 14 листопада 2006 року у справі «Цфайо проти Сполученого Королівства», заява № 60860/00). У межах скарги за статтею 6 Конвенції щоб визначити, чи мав суд другої інстанції «повну юрисдикцію» або чи забезпечував «достатність перегляду» для виправлення відсутності незалежності в суді першої інстанції, необхідно врахувати такі чинники, як предмет оскаржуваного рішення, спосіб, в який було винесено рішення, та зміст спору, включаючи бажані та дійсні підстави для оскарження (див. пункти 44-47 рішення від 22 листопада 1995 року у справі «Брайян проти Сполученого Королівства» та пункт 43 згаданого рішення у справі «Цфайо проти Сполученого Королівства»).

56. Виходячи зі змісту статті 6 Конвенції справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у контексті обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією.

57. Рішенням ЄСПЛ від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути почуті, тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.

58. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

59. Ураховуючи висновки ЄСПЛ та положення Конвенції, Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне повно та всебічно перевірити оскаржуване рішення ВРП, у тому числі на предмет його відповідності вимогам статті 52 Закону № 1798-VIII.

60. Відповідно до частини першої статті 42 Закону № 1798-VIII дисциплінарне провадження розпочинається за скаргою щодо дисциплінарного проступку судді (дисциплінарна скарга), поданою відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», або за ініціативою Дисциплінарної палати чи ВККС у випадках, визначених законом.

61. Згідно з положеннями частин другої та третьої статті 93 Закону № 2453-VI (у редакції, чинній на час надходження скарг до ВККС) право на звернення зі скаргою (заявою) щодо поведінки судді, яка може мати наслідком дисциплінарну відповідальність судді, має будь-яка особа. Громадяни здійснюють зазначене право особисто або через адвоката, юридичні особи - через адвоката, органи державної влади та органи місцевого самоврядування - через своїх представників.

Скарга (заява) щодо поведінки судді, яка може мати наслідком дисциплінарну відповідальність судді, подається у письмовій формі та повинна містити такі відомості: 1) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв`язку; 2) прізвище, ім`я, по батькові та посада судді (суддів), на дії якого (яких) скаржиться заявник; 3) конкретні відомості про наявність у поведінці судді ознак дисциплінарного правопорушення, що відповідно до частини першої статті 92 цього Закону може бути підставою дисциплінарної відповідальності судді; 4) посилання на фактичні дані (свідчення, докази), що підтверджують зазначені заявником відомості. Скарга (заява) підписується заявником із зазначенням дати її підписання. ВККС і Вища рада юстиції затверджують та розміщують на офіційному веб-порталі судової влади зразок скарги (заяви) щодо поведінки судді.

62. Абзацом четвертим пункту 2.5 Положення передбачено, що дисциплінарні скарги, які стосуються розгляду однієї судової справи (скарги різних заявників стосовно одного й того самого судді або скарги на суддів різних судових інстанцій, що здійснювали судочинство в одній судовій справі), розподіляються члену ВРП, визначеному автоматизованою системою для перевірки першої такої скарги, перевірка якої членом ВРП не завершена.

63. Як установила ВРП, 15 березня 2018 року до ВРП з ВККС надійшли скарги ОСОБА_2 . (№ 8вк-1397/16, 8вк-1397/16/1) за вхідними № 1764/0/20-18, 1764/1/20-18 відповідно стосовно судді Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_1

64. Протоколом автоматизованого розподілу матеріалів між членами ВРП скаргу ОСОБА_2 (№ 8вк-1397/16) передано члену ВРП ОСОБА_9 для проведення перевірки.

65. Попередньою перевіркою вказаної скарги член ВРП ОСОБА_9 виявив у доданих до цієї скарги матеріалах незареєстровану скаргу ОСОБА_2 (№ 8вк-1397/16/1), яка надійшла до ВККС з Генеральної прокуратури України, про що склав службову записку (вхідний № 302/0/10-18 від 22 травня 2018 року).

66. Протоколом передачі справи раніше визначеному члену ВРП від 22 травня 2018 року скаргу ОСОБА_2 (№ 8вк-1397/16/1) передано члену ВРП ОСОБА_9 на підставі вказаної службової записки.

67. В подальшому ухвалою члена Третьої Дисциплінарної палати ВРП ОСОБА_9 від 24 травня 2018 року № 4945/0/18-18 скаргу ОСОБА_2 (№ 8вк-1397/16) за вхідним № 1764/0/20-18 залишено без розгляду та повернуто скаржнику на підставі пункту 1 частини першої статті 44 Закону № 1798-VІІІ як таку, що не відповідає вимогам частини третьої статті 93 Закону № 2453-VI(у редакції, чинній на час звернення зі скаргою до ВККС - 16 лютого 2016 року), а саме - дисциплінарна скарга не підписана скаржником.

68. Відносно дій судді ОСОБА_1, зазначених у скарзі ОСОБА_2 (№ 8вк-1397/16/1), член Третьої Дисциплінарної палати ВРП ОСОБА_9 склав висновок від 29 травня 2018 року з пропозицією відкрити дисциплінарну справу щодо вказаної судді.

69. Аналіз наведених норм права в контексті фактичних обставин дає підстави визнати, що заява ОСОБА_2 , попри те, що вона адресована Генеральній прокуратурі України та надіслана останньою до ВККС, містила інформацію про: прізвище, ім`я, по батькові заявника, його місце проживання, поштовий індекс, номер засобу зв`язку; прізвище, ім`я, по батькові та посаду судді, на дії якого скаржиться заявник; конкретні відомості про наявність у поведінці судді ознак дисциплінарного правопорушення, що може бути підставою дисциплінарної відповідальності судді; посилання на фактичні дані (свідчення, докази), що підтверджують зазначені заявником відомості. При цьому ОСОБА_2 був суб`єктом звернення до ВККС зі скаргою щодо поведінки судді, в якій повідомлялося про ті самі обставини, що й у скарзі, скерованій Генеральною прокуратурою України.

70. Таким чином, Велика Палата Верховного Суду в цій частині спірних правовідносин дійшла висновку про те, що для відкриття дисциплінарного провадження стосовно скаржниці були передбачені законом дисциплінарні привід та підстави. ВРП та її Третя Дисциплінарна палата правильно визнали заяву ОСОБА_2 , адресовану Генеральній прокуратурі України, як привід для того, щоб розпочати, провести попередню перевірку і відкрити дисциплінарну справу, а змістовну частину цієї заяви із викладом конкретних обставин - як підстави для дисциплінарного провадження.

71. З огляду на викладене твердження скаржниці про те, що ВРП: здійснила дисциплінарне провадження на підставі заяви ОСОБА_2 , адресованої Генеральній прокуратурі України, з проханням розглянути порушені у заяві питання у межах її компетенції, яка не є дисциплінарною скаргою у розумінні статті 93 Закону № 2453-VI; всупереч пункту 2.5 Положення передала вказану заяву ОСОБА_2 на автоматизований розподіл справ між членами ВРП; протиправно об`єднала дисциплінарну скаргу ОСОБА_2 і його заяву, адресовану Генеральній прокуратурі України, в одне провадження; протиправно відмовила у закритті дисциплінарної справи при розгляді скарги на рішення Третьої Дисциплінарної палати ВРП - є безпідставними.

72. Відповідно до статті 18 Закону № 1798-VIII ВРП є повноважною за умови обрання (призначення) на посаду щонайменше п`ятнадцяти членів, серед яких більшість становлять судді (включаючи суддів у відставці), та складення ними присяги.

73. Згідно з положеннями частин другої, п`ятої та шостої статті 30 Закону № 1798-VIII засідання ВРП у пленарному складі є повноважним, якщо в ньому бере участь більшість від складу ВРП.

Особа, питання щодо якої має розглядатися ВРП, повідомляється про такий розгляд не пізніш як за десять календарних днів до дня засідання, крім випадків, якщо законом не вимагається участь такої особи в засіданні, а також якщо інше не визначено цим Законом.

Особа вважається належним чином повідомленою, якщо повідомлення направлене на адресу її місця проживання чи перебування або на адресу суду чи прокуратури, де така особа обіймає посаду, а за неможливості такого направлення - розміщене на офіційному вебсайті ВРП.

74. На підставі абзацу другого частини третьої статті 56 Закону № 1798-VIII суддя, стосовно якого розглядається питання про звільнення, повідомляється про засідання ВРП у порядку, визначеному цим Законом. Неявка судді на засідання незалежно від причин не перешкоджає розгляду питання за його відсутності.

75. Як убачається з матеріалів справи, на засіданні ВРП 26 березня 2019 року були присутні 13 членів ВРП, з яких за результатами голосування 9 членів ВРП проголосували за прийняття оскаржуваного рішення. Із ксерокопії цього рішення вбачається, що воно підписане всіма її членами, які брали участь у його ухваленні.

76. Отже, рішення прийнято повноважним складом ВРП, при цьому ОСОБА_1 у своїй скарзі цей факт під сумнів не ставить.

77. Листом секретаріату ВРП від 12 березня 2019 року № 9862/0/9-19 суддю Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 повідомлено, що розгляд її скарги відбудеться 26 березня 2019 року.

78. 26 березня 2019 року в засіданні ВРП з розгляду скарги на рішення її Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 15 серпня 2018 року № 2611/3дп/15-18 був присутній представник судді ОСОБА_1 - адвокат Євфімішин П. В. При цьому представнику скаржниці на засіданні ВРП було надано можливість підтримати наведені у скарзі доводи, надавши відповідні пояснення та відповіді на запитання членів ВРП, чим забезпечено право скаржника на участь у прийнятті рішення.

79. Вказані обставини підтверджуються витягом з протоколу № 22 засідання ВРП від 26 березня 2019 року.

80. Ураховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про відсутність визначених пунктами 1-3 частини першої статті 52 Закону № 1798-VIII підстав для скасування оскаржуваного рішення ВРП.

81. Оцінюючи рішення ВРП від 26 березня 2019 року № 949/0/15-19 щодо наявності у ньому посилань на визначені законом підстави дисциплінарної відповідальності судді та мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків, Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що визначальним критерієм правомірності оскаржуваного рішення відповідача є встановлення дисциплінарним органом обставин, що свідчать про наявність у діях судді ознак дисциплінарного проступку.

82. Так, матеріалами справи установлено, що рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 02 жовтня 2012 року (головуючий суддя ОСОБА_1) у цивільній справі № 2/1522/12530/11 за позовом ОСОБА_12 до ОСОБА_2 , ОСОБА_11 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартирипозовні вимоги задоволено: визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 06 жовтня 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_11

83. Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 22 квітня 2015 року у вказаній вище справі, постановленою головуючим суддею ОСОБА_1 за заявою відповідачки ОСОБА_11 про виправлення описки, внесено виправлення до абзацу сьомого мотивувальної частини рішення суду від 02 жовтня 2012 року та викладено його у такій редакції: «Відповідачка ОСОБА_11 сповіщалась про час слухання справи належим чином, але в судові засідання не з`являлась, у зв`язку з чим суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення суду».

84. В подальшому Приморський районний cyд міста Одеси (головуючий суддя ОСОБА_1) ухвалою від 13 травня 2015 року задовольнив заяву ОСОБА_11 про перегляд заочного рішення, скасував рішення цього суду від 02 жовтня 2012 року у справі № 2/1522/12530/11 як заочне та призначив справу до розгляду в загальному порядку на 15 червня 2015 року.

85. Апеляційний суд Одеської області ухвалою від 09 березня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнив, ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 22 квітня 2015 року скасував та постановив нову ухвалу, якою відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_11 про виправлення описки в рішенні суду від 02 жовтня 2012 року.

86. Відповідно до частин першої та другої статті 224 ЦПК України (тут і далі - у редакції, чинній на час прийняття судових рішень) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

87. Згідно із частиною першою статті 225 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу.

88. ВРП та її Третя Дисциплінарна палата встановили, що зі змісту рішення Приморського районного суду міста Одеси від 02 жовтня 2012 року та журналів судових засідань вбачається, що відповідач ОСОБА_2 був присутній у судових засіданнях у цій справі 17 січня, 14 лютого, 27 вересня 2012 року, в яких давав пояснення, а його представник ОСОБА_14 виступала у судових дебатах 02 жовтня 2012 року та була присутня при проголошенні вступної та резолютивної частин рішення.

89. Таким чином, суддя ОСОБА_1, постановляючи ухвалу про виправлення описки у рішенні суду від 02 жовтня 2012 року у справі № 2/1522/12530/11, порушила вказані вище вимоги статей 224 та 225 ЦПК України.

90. Статтею 219 ЦПК України визначено, що суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені у судовому рішенні описки чи арифметичні помилки. Заява про виправлення описок чи арифметичних помилок у судовому рішенні розглядається протягом десяти днів з дня її надходження. Питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні, про що постановляється ухвала. Особи, які беруть участь у справі, повідомляються про час і місце засідання. Їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.

91. Відповідно до частини першої статті 230 ЦПК України прийнявши належно оформлену заяву про перегляд заочного рішення, суд невідкладно надсилає її копію та копії доданих до неї матеріалів іншим особам, які беруть участь у справі. Одночасно суд повідомляє особам, які беруть участь у справі, про час і місце розгляду заяви.

92. Частиною першою статті 231 ЦПК України передбачено, що заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

93. ВРП та її дисциплінарний орган установили, що суддя ОСОБА_1 розглянула заяви відповідачки ОСОБА_11 про виправлення описки та перегляд заочного рішення за відсутності у матеріалах цивільної справи № 2/1522/12530/11 відомостей про належне повідомлення відповідача ОСОБА_2 та інших осіб, які беруть участь у справі, про дату, час та місце розгляду цих заяв, що фактично унеможливило реалізацію ОСОБА_2 як стороною у справі наданих йому статтями 27, 31 ЦПК України процесуальних прав при розгляді вказаних заяв.

94. За таких обставин ВРП та її Третя Дисциплінарна палата дійшли обґрунтованих висновків про те, що встановлені під час розгляду дисциплінарної справи факти свідчать про наявність у діях судді ОСОБА_1 складу дисциплінарного проступку, передбаченого підпунктом «а» пункту 1 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII, що відповідає підпункту «а» пункту 1 частини першої статті 92 Закону № 2453-VI у редакції, чинній на момент ухвалення судових рішень та звернення з дисциплінарною скаргою, а саме - допущення внаслідок недбалості істотного порушення норм процесуального права під час здійснення правосуддя, що унеможливило реалізацію учасниками судового процесу наданих їм процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

95. При цьому ВРП в оскаржуваному рішенні обґрунтовано зазначила, що посилання скаржниці на те, що обов`язок здійснювати судові виклики і повідомлення покладено на секретаря судового засідання, а не на суддю, не спростовує висновку Третьої Дисциплінарної палати ВРП про наявність у її діях ознак дисциплінарного проступку, оскільки саме суддя, перш ніж розглядати вказані заяви за відсутності осіб, які беруть участь у справі, повинен пересвідчитись у належному їх повідомленні, чого, як убачається з матеріалів дисциплінарної справи, суддею ОСОБА_1 зроблено не було.

96. Відповідно до частини п`ятої статті 50 Закону № 1798-VIIІ вид дисциплінарного стягнення визначається на основі принципу пропорційності, зокрема, враховуються характер дисциплінарного проступку судді, його наслідки, дані, що характеризують особу судді, ступінь його вини, наявність непогашених дисциплінарних стягнень, інші обставини, що впливають на можливість притягнення судді до дисциплінарної відповідальності.

97. Вказані положення частини п`ятої статті 50 Закону № 1798-VIIІ кореспондуються з нормами частини другої статті 109 Закону № 1402-VIII.

98. Як убачається з рішення Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 15 серпня 2018 року № 2611/3дп/15-18, визначаючи вид дисциплінарного стягнення, що має бути застосований до судді ОСОБА_1 , дисциплінарний орган ВРП взяв до уваги як позитивну характеристику судді, так і наявність непогашеного дисциплінарного стягнення (рішенням Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 21 лютого 2018 року № 578/3дп/15-18 суддю ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності із застосуванням до неї дисциплінарного стягнення у виді попередження), характер і наслідки вчиненого дисциплінарного проступку, тобто під час обрання виду дисциплінарного стягнення дотримався принципу пропорційності.

99. За таких обставин застосування ВРП та її дисциплінарним органом до судді ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді догани з позбавленням права на отримання доплат до посадового окладу судді протягом одного місяця не може бути визнано необґрунтованим.

Оцінка висновків ВРП та висновки Великої Палати Верховного Суду

100. На підставі частини восьмої статті 266 КАС України Велика Палата Верховного Суду за наслідками розгляду справи щодо оскарження рішення ВРП, ухваленого за результатами розгляду скарги на рішення її Дисциплінарної палати, може скасувати оскаржуване рішення ВРП або залишити його без змін.

101. Оскільки ВРП, приймаючи оскаржуване рішення, діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо, пропорційно, з урахуванням права судді на участь у процесі прийняття рішення, а також своєчасно, тобто протягом розумного строку, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 про скасування рішення ВРП від 26 березня 2019 року № 949/0/15-19, ухваленого за результатами розгляду скарги на рішення її Третьої Дисциплінарної палати від 15 серпня 2018 року № 2611/3дп/15-18 «Про притягнення судді Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності».

102. При цьому дії та рішення ВРП та її дисциплінарного органу не характеризувалися недоліками, які б могли поставити під сумнів принципи незалежності та неупередженості, як це було встановлено ЄСПЛ в рішеннях у справах «Олександр Волков проти України» (пункти 109-131) і «Куликов та інші проти України» (пункти 135-137), а подальший перегляд справи Великою Палатою Верхового Суду з урахуванням усіх ключових аргументів ОСОБА_1 гарантує відсутність впливу будь-яких недоліків на результат дисциплінарного провадження.

Керуючись статтями 266, 344, 350, 355, 356, 359 КАС України, Велика Палата Верховного Суду

ПОСТАНОВИЛА:

1. Скаргу ОСОБА_1 на рішення Вищої ради правосуддя від 26 березня 2019 року № 949/0/15-19, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення її Третьої Дисциплінарної палати від 15 серпня 2018 року № 2611/3дп/15-18, залишити без задоволення.

2. Рішення Вищої ради правосуддя від 26 березня 2019 року № 949/0/15-19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Князєв

Суддя-доповідач О. С. Золотніков

Судді: Т. О. Анцупова Л. М. Лобойко

С. В. Бакуліна Н. П. Лященко

В. В. Британчук О. Б. Прокопенко

Ю. Л. Власов В. В. Пророк

М. І. Гриців Л. І. Рогач

Д. А. Гудима В. Ю. Уркевич

Ж. М. Єленіна О. Г. Яновська