Справа № 460/1685/19
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2019-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/9666/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Іщук Л. П., Шевчук С. М.;

за участю секретаря судового засідання Джули В. М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2019 року про закриття провадження в справі № 460/1685/19 (головуючий суддя Дорошенко Н. О., м. Рівне) за позовом ОСОБА_1 до Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України про визнання бездіяльності протиправною,-

ВСТАНОВИВ:

16 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України про визнання протиправною бездіяльності відповідача в частині ненадання відповіді позивачу у встановлений законом термін згідно із зверненням від 30.05.2019 відповідно до Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-ВР; зобов`язання відповідача надати позивачу обґрунтовану відповідь згідно із зверненням від 30.05.2019 відповідно до Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-ВР.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2019 року закрито провадження в адміністративній справі.

Закриваючи провадження в адміністративній справі, суд першої інстанції керувався п. 8 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), та вказав, що після звернення позивача до суду відповідач виправив оскаржуване порушення, при цьому визнання протиправною бездіяльності відповідача в частині ненадання відповіді позивачу у встановлений законом термін жодним чином не вплине на відновлення порушених прав, свобод та інтересів ОСОБА_1 , за захистом яких він звернувся до суду, таким чином, у суду відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною після виправлення ним оскаржуваного порушення.

Не погоджуючись з ухвалою судді суду першої інстанції, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2019 року та прийняти рішення, яким задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що відповідач протиправно порушив право позивача на отримання відповіді, оскільки таке включає в себе не тільки право на отримання самої відповіді, а й на своєчасність її отримання, так як всупереч ч. 1 ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» відповідач у термін не більше одного місяця відповіді добровільно не надав.

Позивач, у судовому засіданні в режимі відеоконференції, вимоги апеляційної скарги підтримав та просить таку задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги заперечив та просить відмовити в задоволенні такої в повному обсязі.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали судді суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які покликається скаржник, приходить до переконання, що оскаржувана ухвала судді суду першої інстанції вимогам ст.242 КАС України не відповідає.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 2 КАС передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Встановлено, що витягом з наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 13.09.2017 №318 стверджується, що відповідно до частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", з урахуванням вимог частини восьмої цієї ж статті, підполковника ОСОБА_1 , старшого офіцера відділу напрямків управління територіальної оборони управління оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", звільнено з військової служби у запас за пунктом "б" (за станом здоров`я) (а.с.9).

Також встановлено, що 30.05.2019 ОСОБА_1 звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із заявою про нарахування та виплату грошової компенсації за відпустку як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби (а.с.11).

За даними офіційного сайту Укрпошти поштове відправлення ОСОБА_1 від 30.05.2019, в якому серед іншого було надіслано на адресу командира військової частини НОМЕР_1 заяву щодо нарахування та виплати грошової компенсації за відпустку як учаснику бойових дій, було одержано адресатом 03.06.2019 (а.с.12-13). Відповідачем зазначені обставини не заперечувались.

У зв`язку з ненаданням відповідачем відповіді на вказану заяву у строк, встановлений статтею 20 Закону України "Про звернення громадян", позивач звернувся до суду із позовною заявою.

Також встановлено, що відповідь на звернення позивача від 30.05.2019 надана відповідачем 09.08.2019 за вих. №501/2928 (а.с.22-24), чого ОСОБА_1 не заперечує.

Зважаючи, що після подання ОСОБА_1 адміністративного позову відповідач надав відповідь на його запит, суд першої інстанції виходив із того, що ним вжито заходів щодо забезпечення доступу позивачу до запитуваної інформації, тому вирішення питання щодо строку надання відповіді на запит жодним чином не вплине на відновлення права позивача на доступ до публічної інформації, а отже, є підстави для закриття провадження у справі.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції не може погодитися з цим висновком суду першої інстанції виходячи з такого.

Пунктом 8 частини першої статті 238 КАС встановлено, що суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

У розумінні пункту 8 частини першої статті 238 КАС у разі встановлення під час розгляду справи виправлення відповідачем оскаржуваних позивачем порушень, суд має вирішити питання можливості закриття провадження у справі. При цьому, вирішуючи зазначене питання, суд має з`ясувати, чи не призведе закриття провадження у справі до того, що законні права та інтереси позивача не будуть відновлені навіть після виправлення відповідачем оскаржуваних порушень.

Тобто, для застосування такої підстави для закриття провадження у справі необхідна сукупність певних фактів. Зокрема, оскаржувані порушення мають бути виправлені самостійно суб`єктом владних повноважень, а також мають бути відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання таких дій чи бездіяльності протиправними.

Відповідно до частини першої статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 вважав порушеними свої права внаслідок недотримання встановленого законом строку надання інформації на запит.

При цьому, він не повідомив суд про повне їх відновлення та не вказав про те, що рішення суду у цій справі вже не зможе повністю відновити його законних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини, судова практика якого в силу приписів ст.6 КАС України та ст.17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини застосовується судами як джерело права, у справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що право на доступ особи до публічної інформації включає в себе не тільки право на отримання відповідної інформації, а і право на своєчасність її отримання. У частині реалізації права особи на отримання інформації суб`єкт владних повноважень має можливість виправити допущене порушення шляхом надання запитуваної інформації. Водночас порушення суб`єктом владних повноважень права на своєчасність доступу до публічної інформації є невідновлювальним, тобто суд може лише констатувати порушення, а сам суб`єкт владних повноважень пропуск строку виправити не може, оскільки перебіг часу не залежить від волі будь-яких осіб. Тому порушення строків вчинення передбачених законом дій суб`єктом владних повноважень не може бути виправлено навіть після вчинення юридично значимих дій на виконання своїх обов`язків.

Аналогічна правова позиція викладена Великою Палотою Верховного Суду в постанові від 26 червня 2018 року в справі № 800/369/17.

Позиція суду першої інстанції у справі, що розглядається, фактично унеможливлює судовий захист особи, якій відповідь на заяву була надана з порушенням встановлених законодавством строків.

Враховуючи наведене, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України про визнання бездіяльності протиправною.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 320 КАС підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Підсумовуючи вказане, з врахуванням прецедентної практики ЄСПЛ, положень статті 320 КАС України, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при винесені оскаржуваної ухвали суддя суду першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального права, а тому ухвалу про закриття провадження у справі № 460/1685/19 слід скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 230, 241, 243, 308, 310, 312, 320, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2019 року про закриття провадження в справі № 460/1685/19 скасувати.

Справу № 460/1685/19 направити для продовження розгляду до Рівненського окружного адміністративного суду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Л. П. Іщук
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 22 жовтня 2019 року.