Справа № 815/1026/18
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2019 р.м.ОдесаСправа № 815/1026/18
Головуючий в 1 інстанції: Бойко О.Я.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Кравченка К.В.,

- Турецької І.О.,

при секретарі судового засідання - Биховець А.В.,

за участю представника відповідача - Неруш А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обслуговуючого кооперативу "Кооперативна автостоянка "Школьний 6 "Б" на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 червня 2019 року по справі за адміністративним позовом обслуговуючого кооперативу "Кооперативна автостоянка "Школьний 6 "Б" до Одеської міської ради, за участю третіх осіб комунального підприємства "Одестранспарксервіс", фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення в частині,-

В С Т А Н О В И Л А :

07 березня 2018 року обслуговуючий кооператив "Кооперативна автостоянка "Школьний 6 "Б" звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив визнати протиправним та скасувати пункт 21 (Київський район) додатку №2 до рішення Одеської міської ради №5286-VІ від 27.08.2014 року «Про затвердження переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів на території міста Одеси, у новій редакції», щодо включення автомобільної стоянки, розташованої у АДРЕСА_3, до Переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів міста Одеси.

В обґрунтування позовних вимог обслуговуючий кооператив зазначав, що власники транспортних засобів, які фактично користувались послугами автостоянки, 30 червня 2015 року створили та зареєстрували обслуговуючий кооператив «Кооперативна автостоянка «Школьний 6 «Б», розташований за адресою: АДРЕСА_3. Засновниками кооперативу відповідно до акту внесків майна фізичних осіб, внесено майно на баланс кооперативу, а саме: битовку, вбиральню, огорожу, вимощення, ворота та шлагбауми, загальною вартістю 900 000,00 грн.

Позивач зазначає, що оскаржуваним рішенням Одеської міської ради №5286-VІ від 27.08.2014 року затверджений Перелік спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів на території м. Одеса, серед яких є земельна ділянка за адресою АДРЕСА_3, загальною площею 2 625 кв.м. на 210 машино-місць, інформація про технічне облаштування якої - «облаштована». Однак Одеською міською радою, як власником комунальних земельних ділянок, земельну ділянку площею 2625 кв.м., за адресою АДРЕСА_3 для включення у зазначене рішення не сформовано, адресу не визначено.

Позивач вважає, що для включення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_3 в рішення №5286-VІ, Одеська міська рада повинна була сформувати зазначену земельну ділянку як об`єкт цивільних прав, присвоїти їй кадастровий номер, визначити межі земельної ділянки, що відповідачем зроблено не було.

Відповідач заперечував проти позову, зазначаючи, що на момент прийняття ним оскаржуваного рішення, позивач, як юридична особа, не існував. Оскаржуване рішення Одеської міської ради спрямоване на реалізацію її правомочностей як власника нерухомого майна, яким є територіальна громада м. Одеси. При цьому жодних владних управлінських функцій по відношенню до позивача міська рада не здійснювала.

Відповідач також зазначив, що земельна ділянка розташована за адресою: АДРЕСА_3 не належить до об`єктів державної власності та не передавалася жодним особам у приватну власність, вказана земельна ділянка знаходиться у комунальній власності територіальної громади м. Одеси.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 червня 2019 року в задоволенні позовних вимог обслуговуючого кооперативу "Кооперативна автостоянка "Школьний 6 "Б" відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить зазначене рішення скасувати та прийняти нове, яким задовольнити його позовні вимоги. Зокрема, апелянт зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам позивача.

Крім того, апелянт зазначає, що члени кооперативу, які внесли майно у його статутний капітал, 32 роки використовували спірну земельну ділянку для стоянки свого легкового автотранспорту, для чого здійснили будівництво та його благоустрій. На думку апелянта, ця обставина зумовлює переважне право кооперативу здійснювати господарську діяльність з забезпечення паркування транспортних засобів.

Апелянт також зазначає, що фактично користується земельною ділянкою на підставі рішення виконкому Київської районної ради народних депутатів м.Одеси від 23.04.1986 року, згідно якого встановлено строк для розміщення автомобільної стоянки, а саме - до створення магістральної дороги. Зазначене рішення є чинним, а магістральна дорога не створювалась та її створення не планується.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін у зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

Рішенням виконкому Київської районної ради народних депутатів м. Одеси № 452 від 23.04.1986 року створено тимчасову самоохоронювану стоянку автомобілів за адресою: АДРЕСА_3 (в подальшому назву проспекту змінено на пр-т Маршала Жукова, а згодом на пр-т Небесної сотні) для використання власниками транспортних засобів, що мешкають поблизу автостоянки (т.1 а.с.10).

27.08.2014 Одеська міська рада прийняла рішення №5286-VІ, яким:

- затвердила перелік спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів на території м. Одеси (місця для паркування) у новій редакції (додаток №1),

- затвердила перелік спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів на території м. Одеси (спеціально відведені стоянки) у новій редакції (додаток №2).

Пунктом 21 додатку №2 до рішення №5286-VІ від 27.08.2014 року до переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів на території м. Одеси (спеціально відведені стоянки), включено спеціальну земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_3 , з 210 місцями для паркування з займаною площею 2 625 кв.м.

30 червня 2015 року власники транспортних засобів, які фактично користувались послугами автостоянки, відповідно до діючого законодавства створили та зареєстрували обслуговуючий кооператив «Кооперативна автостоянка «Школьний 6 «Б», розташований за адресою: АДРЕСА_3.

Засновниками, відповідно до акту внесків майна фізичних осіб, на баланс кооперативу внесено майно, що складається з битовки, вбиральні, огорожі, воріт та шлагбаумів, вимощення загальною вартістю 900 000,00 грн (т.1 а.с.76).

01 грудня 2018 року здійснено державну реєстрацію внесення майна до статутного капіталу (пайового фонду) кооперативу відповідно до протоколу №4 від 01.02.2018 р.

Згідно Статуту кооперативу, власники транспортних засобів, що зберігаються на автостоянці, стали членами кооперативу, мають права та несуть обов`язки, що передбачені Статутом кооперативу.

В середині лютого 2018 р. на території кооперативу розміщені об`яви ФОП ОСОБА_1 , з яких позивачу стало відомо про наявність договору балансоутримання місць для паркування №06/К-КР-2018/03-01 від 04.01.2018, укладеного між ФОП ОСОБА_1 та комунальним підприємством «Одестранспарксервіс». Згідно з цим договором, КП «Одестранспарксервіс», як уповноважена особа, надає право ФОП ОСОБА_1 організовувати та проводити діяльність із забезпечення паркування транспортних засобів на місцях для паркування (спеціально відведена автостоянка), загальною площею 2 516,25 кв.м., що розташовані за адресою АДРЕСА_3 (т.1 а.с.132-134).

Тоді ж позивачу стало відомо про оскаржуване рішення Одеської міської ради №5286-VІ від 27.08.2014 р. «Про затвердження переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів на території м. Одеса в новій редакції», відповідно до додатку №2 (п.21 Київський район) якого автомобільна стоянка, розташована у АДРЕСА_3 на 210 паркувальних місць та при відповідному технічному облаштуванні, входить до переліку спеціальних земельних ділянок, відведених Одеською міською радою для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів на території м. Одеси (т.1 а.с.19-21).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на момент прийняття відповідачем оскаржуваного рішення позивач як юридична особа не існував. Водночас оскаржуване рішення відповідача спрямоване на реалізацію його правосуб`єктності як власника нерухомого майна, яким є територіальна громада м. Одеси. При цьому, жодних владних управлінських функцій при прийнятті оскаржуваного рішення по відношенню до позивача міська рада не здійснювала.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

За приписами ст.25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні» № 280/97-ВР від 21.05.1997 року, сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Статтею 26 цього ж Закону визначені питання, які належать до виключної компетенції сільських, селищних та міських рад, зокрема, встановлення місцевих податків і зборів відповідно до Податкового кодексу України та затвердження вимог до облаштування майданчиків для паркування транспортних засобів з урахуванням норм, нормативів, стандартів у сфері благоустрою населених пунктів, державних будівельних норм, технічних умов, Правил дорожнього руху та інших нормативних документів.

Згідно зі ст.28 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до повноважень міської ради в галузі бюджету, фінансів і цін відноситься також підготовка та затвердження переліку спеціально відведених місць для паркування транспортних засобів.

Поняттю спеціально відведеної автостоянки дано тлумачення у п.п.14.1.229 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, яким визначено, що спеціально відведені автостоянки - площа території (землі), що належить на правах власності територіальній громаді або державі, яка визначається органами місцевого самоврядування із встановленням правил щодо відповідальності за збереження транспортного засобу.

До спеціально відведених автостоянок можуть належати комунальні гаражі, стоянки, паркінги (будівлі, споруди, їх частини), які побудовані за рахунок коштів місцевого бюджету з метою здійснення організації паркування транспортних засобів.

Не належать до спеціально відведених автостоянок гаражі, автостоянки, власники або користувачі яких є платниками земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності, а також земельні ділянки, що належать до прибудинкових територій.

Аналогічне визначення поняття спеціальної відведеної земельної ділянки надано п.1.3 Положення про організацію та порядок паркування транспортних засобів у місті Одесі, затвердженого рішенням Одеської міської ради №1251-VІ від 20.09.2011 року.

Відповідно до приписів ст.268-1 Податкового кодексу України, платниками збору за місця для паркування транспортних засобів - є юридичні особи, їх філії (відділення, представництва), фізичні особи - підприємці, які згідно з рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, організовують та провадять діяльність із забезпечення паркування транспортних засобів на майданчиках для платного паркування та спеціально відведених автостоянках.

Перелік спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів, в якому зазначаються їх місцезнаходження, загальна площа, технічне облаштування, кількість місць для паркування транспортних засобів, затверджується рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, про встановлення збору.

Аналіз наведених правових норм дає підстав для висновку, що прийняте міською радою рішення про затвердження, в тому числі, переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобі, прийнято на виконання вимог закону, у спосіб та в межах наданих повноважень.

Судова колегія враховує, що метою приведення переліків спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів на території м. Одеси у відповідність до узгоджених у встановленому порядку схем місць для паркування, документів, що посвідчують право землекористування є упорядкування сплати збору за паркування землями комунальної власності.

Як зазначає відповідач і це не спростовано матеріалами справи, на момент прийняття Одеською міською радою оскаржуваного рішення за адресою м.Одеса, пр-т Маршала Жукова 6-Б, на самоохоронюваної автостоянці дійсно здійснювалась організація паркування транспортних засобів, проте документи, які б підтверджували право власності або користування зазначеною земельною ділянкою, як у самоохоронюваної автостоянці, так і позивача відсутні, що у свою чергу несе ризики ухилення від сплати податків та зборів за використання ділянки комунальної власності.

Обслуговуючий кооператив "Кооперативна автостоянка "Школьний 6 "Б" не сплачував збір за місця для паркування транспортних засобів, що ним не заперечується.

Крім того, позивач, вважаючи себе землекористувачем спірної земельної ділянки, надав платіжне доручення від 03.05.2018 р. №17, відповідно до якого ним у 2018 році сплачено земельний податок за 2018 рік у розмірі 500 грн (т.1 а.с.75).

Разом з тим, надане платіжне доручення підтверджує сплату позивачем земельного податку лише за 2018 рік, тоді як позивач сам зазначає, що є фактичним користувачем автостоянки з 1986 року, а тому надане платіжне доручення не може бути підтвердженням сплати земельного податку, відповідно до приписів ПК України.

Судова колегія вважає вірними висновки суду першої інстанції, що позивач не є, ані власником, ані користувачем земельної ділянки, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_3, що свідчить про відсутність підстав для сплати ним земельного податку та вбудь - якому разі не є підтвердження наявності у позивача будь - якого речового права на таку земельну ділянку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОК "КА "Школьний 6 "Б" займає земельну ділянку за адресою АДРЕСА_3, посилаючись на рішення виконкому Київської районної ради народних депутатів м. Одеси №452 від 23.04.1986 року, яким створено тимчасову самоохоронювану стоянку автомобілів за адресою: АДРЕСА_3 (в подальшому назву проспекту змінено на пр-т Маршала Жукова, а згодом на пр-т Небесної сотні) для використання власниками транспортних засобів, що мешкають поблизу автостоянки (т.1 а.с.10).

Разом з тим, як вірно встановлено судом першої інстанції, зазначеним рішенням створено тимчасову самоохоронювану автостоянку на 100 машино-місць відкритого зберігання автотранспорту індивідуальних власників на строк до початку будівництва магістральної дороги. Заповнення автостоянки здійснюється транспортними засобами, власники яких проживають безпосередньо близько від автостоянки.

Крім того, згідно змісту зазначеного рішення, організацію та керівництво автостоянкою покладено на добровільну організацію "Автомотолюбителей УССР".

Доказів того, що позивач є правонаступником добровільної організації "Автомотолюбителей УССР" відомості ЄДРПОУ та матеріали справи не містять.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що зазначене рішення не містить жодних положень щодо передачі у власність або користування будь - якій юридичній особі земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_3.

Позивач помилково вважає, що оскаржуваним пунктом рішення відповідача порушуються його права, посилаючись на будівлі та споруди, які перебувають на балансі кооперативу та розміщені на території автостоянки, оскільки у схемі розташування відкритої автостоянки, яка є додатком до рішення № 452 від 23.04.1986 зазначено, що стоянка розміщується без права компенсації збитків при її знесенні (т.1 а.с. 238).

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що на момент прийняття відповідачем оскаржуваного рішення позивач як юридична особа не існував взагалі. Водночас оскаржуване рішення відповідача спрямоване на реалізацію його повноважень як власника нерухомого майна, яким є територіальна громада м. Одеси. При цьому, жодних владних управлінських функцій по відношенню до позивача міська рада не здійснювала.

Докази, які надає та на які посилається позивач, зокрема: акт внесків майна фізичних осіб до ОК «Кооперативна автостоянка «Школьний 6 «Б» від 03.07.2015 року, технічний паспорт на автостоянку від 13.10.2017 року, протокол загальних зборів ОК «Кооперативна автостоянка «Школьний 6 «Б» від 01.02.2018 року, судова колегія не приймає до уваги, оскільки зазначені документи прийняті пізніше, ніж Одеською міською радою прийняте рішення № 5286-VІ від 27.08.2014 року «Про затвердження переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів на території міста Одеси, у новій редакції».

Більш того, сам позивач, як юридична особа, створений 03.07.2015 року, тобто майже через рік після винесення відповідачем оскаржуваного рішення, а отже відсутнє будь яке порушення прав позивача з боку Одеської міської ради під час прийняття оскаржуваного рішення.

Помилковими є і посилання апелянта на те, що ФОП ОСОБА_1 не узгоджував схему спеціально відведеної автостоянки за адресою АДРЕСА_3, оскільки матеріали справи містять відповідь управління дорожнього господарства від 17.07.2018 року, з якої вбачається зворотне.

Вірними є посилання відповідача та суду першої інстанції на норми ЗК України та ПК України, відповідно до яких не передбачено формування земельної ділянки для організації паркування транспортних засобів на майданчиках для паркування та спеціально відведених автостоянках. З метою ідентифікації земель, які вносяться до Переліку, в оскаржуваному рішенні Одеської міської ради зазначено орієнтоване місцезнаходження земельної ділянки з урахуванням адреси нерухомого майна, що знаходиться поруч.

До управління дорожнього господарства Одеської міської ради направлено справу у 2015 році для погодження Схеми розміщення транспортних засобів на спеціально відведеній автостоянці площею 2 516,25 кв.м. за адресою АДРЕСА_3 . Заявником на отримання адміністративної послуги/погодження виступав ФОП ОСОБА_1 та схема була погоджена протягом 10 робочих днів. У 2014 році також розроблялась Схема розміщення транспортних засобів на зазначеній автостоянці, замовником якої виступала ФОП ОСОБА_2 (т.3 а.с.11-13).

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Тобто обов`язковою умовою судового захисту є наявність порушених прав та охоронюваних законом інтересів безпосередньо позивача з боку відповідача, зокрема, наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 01 липня 2019 року по справі № 460/1019/16-а, від 02 серпня 2019 року по справі № 0240/3532/18-а, від 12 червня 2018 року у справі № 826/4406/16.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення про відмову у задоволенні позову з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляції вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, судова колегія -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обслуговуючого кооперативу "Кооперативна автостоянка "Школьний 6 "Б" - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 червня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складений та підписаний колегією суддів 21 жовтня 2019 року.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: К.В.Кравченко

Суддя: І.О.Турецька