Справа № 802/50/16-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2019-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

22 жовтня 2019 р. Справа № 802/50/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Богоноса Михайла Богдановича, розглянувши в порядку письмового провадження заяву про заміну позивача правонаступником у справі за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» Савельєвої Анни Миколаївни про визнання протиправним дій та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ

В проваджені Вінницького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» Савельєвої Анни Миколаївни про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою від 23.09.2019 адміністративну справу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 22.10.2019 о 10:00 год.

Судом вжито заходів з метою повідомлення учасників справи про дату, час та місце судового засідання. Однак, направлене позивачу поштове відправлення не було вручено адресату та повернуто відділом поштового зв`язку до суду із зазначенням причин: « ОСОБА_2 ».

22.10.2019 року до суду надійшла заява ОСОБА_3 про заміну позивача у справі його правонаступником. Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, а ОСОБА_3 є донькою померлого та правонаступницею у розумінні ст. 52 КАС України.

22.10.2019 року представником заявника подано клопотання про розгляд заяви про заміну позивача його правонаступником без його участі у порядку письмового провадження.

Відповідач повідомлений про дату, час та місце судового засідання у встановленому Кодексом адміністративного судочинства України порядку, однак у судове засідання не прибув.

Не прибуття заявника та відповідача у судове засідання, у відповідності до ч. 9 ст. 205 КАС України, стала підставою для розгляду процесуального питання у порядку письмового провадження.

Надавши оцінку аргументам заяви, та долученим до заяви документам, суд дійшов таких висновків.

Як встановлено із змісту позовної заяви, предметом позову у цій справі є вимога про визнання протиправними дій щодо визнання нікчемним договору строкового банківського вкладу № 18-23048 від 09.07.2015 року, визнання протиправною бездіяльності уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" щодо не включення до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором від 09.07.2015 року, а також зобов`язання включити ОСОБА_1 до цього переліку.

Із наданої до суду копії свідоцтва про смерть ОСОБА_1 встановлено, що позивач помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_3 є дочкою померлого ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 20.01.1949 року та копією свідоцтва про одруження НОМЕР_2 від 22.10.1967 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Під поняттям процесуального правонаступництва слід розуміти перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи, яка була в процесі сторо ною або третьою особою, до іншої особи у зв`язку з переходом до неї суб`єктивних матеріальних прав.

З метою правової оцінки аргументів клопотання ОСОБА_3 щодо її статусу як процесуального правонаступника ОСОБА_1 суд враховує, що відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 № 435-IV (далі ЦК України від 16.01.2003 № 435-IV) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України від 16.01.2003 № 435-IV).

Згідно статті 1228 ЦК України від 16.01.2003 № 435-IV, вкладник має право розпорядитися правом на вклад у банку (фінансовій установі) на випадок своєї смерті, склавши заповіт або зробивши відповідне розпорядження банку (фінансовій установі). Право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним. Заповіт, складений після того, як було зроблене розпорядження банку (фінансовій установі), повністю або частково скасовує його, якщо у заповіті змінено особу, до якої має перейти право на вклад, або якщо заповіт стосується усього майна спадкодавця.

Відтак, згідно норм Цивільного кодексу України від 16.01.2003 № 435-IV, прав на вклад у банку (фінансовій установі) є одним із об`єктів, що може переходити від спадкодавця до спадкоємців в процесі спадкування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Заявником разом із заявою про заміну позивача його правонаступником подано лист Тиврівської державної нотаріальної контори Вінницької області від 18.10.2019 № 2492/02-14. У листі зазначено, що згідно документів спадкової справи, яка заведена в Тиврівській державній нотаріальній конторі, до майна ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає в АДРЕСА_1 , є його спадкоємицею, оскільки її заява про прийняття спадщини надійшла до нотаріальної контори 15 березня 2017 року.

Зміст наданого листа від 18.10.2019 № 2492/02-14 дає підстави суду для висновку, що ОСОБА_3 є спадкоємницею ОСОБА_1 , однак у листі відсутня інформація про прийняття ОСОБА_3 спадщини, структуру (склад) спадкового майна, як і про те, що ОСОБА_3 є єдиною спадкоємницею позивача.

Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців (ч. 2 ст. 1297 ЦК України).

Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1298 ЦК України).

Відповідно до норми абз. 9 ст. 67 Закону України «Про нотаріат» від 2 вересня 1993 року № 3425-XII, свідоцтво про право на спадщину на грошовий вклад, щодо якого вкладник зробив розпорядження банку (фінансовій установі), а також на грошовий вклад, щодо якого немає заповідального розпорядження, після смерті вкладника може бути видане уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування спадкоємцям першої та другої черги за законом (як у випадку спадкування ними за законом, так і у випадку спадкування ними за заповітом) і за правом представлення на загальних підставах.

Нормою ч. 3 ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 7 грудня 2000 року № 2121-III (у редакції чинній на час виникнення спадкових правовідносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ), передбачено, що довідки по рахунках (вкладах) у разі смерті їх власників надаються банком особам, зазначеним власником рахунку (вкладу) в заповідальному розпорядженні банку, державним нотаріальним конторам або приватним нотаріусам, іноземним консульським установам по справах спадщини за рахунками (вкладами) померлих власників рахунків (вкладів).

Метою надання довідок про які вказано у ч. 3 ст. 62 Закону України від 7 грудня 2000 року № 2121-III є повідомлення, у тому числі нотаріуса, про наявність у померлого вкладника банку відкритого рахунка та створення умов для спадкування права на вклад, яке входить до складу спадщини.

В свою чергу, із положень ст. 46 Закону від 02.09.1993 № 3425-XII випливає, що нотаріуси або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій, повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні.

Згідно пункту 1.2. глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 (далі - Порядок №296/5), при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна.

Спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів (п.2.1 глави 10 Розділу II Порядку № 296/5).

Нормами п. 3 глави 7 Розділу I Порядку № 296/5 передбачено, що документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов`язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса.

Як роз`яснено у п. 1 Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», обговореного та взятого до відома 01.03.2013 Пленумом ВСУУ (лист ВССУ від 16.03.2013 №24-753/0/4-13), при розгляді справ про спадкування, обставини, які входять до предмета доказування можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Відтак, з метою встановлення факту переходу до ОСОБА_3 прав ОСОБА_1 за договором строкового банківського вкладу № 18-23048 від 09.07.2015 року укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» в цілях оцінки статусу ОСОБА_3 як процесуального правонаступника позивача у справі, суду необхідно дослідити матеріали спадкової справи яка заведена у Тиврівській державній нотаріальній конторі Вінницької області.

Частиною 4 статті 9 КАС України визначено, що суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до положень ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно ч. 3 ст. 80 КАС України, про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.

За наведених обставин, суд доходить висновку про наявність підстав для витребування з власної ініціативи у Тиврівської державної нотаріальної контори Вінницької області засвідчених копій документів, що долучені до спадкової справи ОСОБА_1 , зокрема, але не виключно, свідоцтва про право на спадщину, що видані його спадкоємцям. У зв`язку із цим, розгляд адміністративної справи необхідно відкласти.

Керуючись ст. 9, 72, 73, 80, 241 248, 256, КАС України, суд

УХВАЛИВ

Витребувати у Тиврівської державної нотаріальної контори Вінницької області (23300, Вінницька область, Тиврівський район, селище міського типу Тиврів, вулиця Шевченка, будинок 5) та зобов`язати Тиврівську державну нотаріальну контору Вінницької області надати до суду у строк протягом десяти днів з моменту отримання копії цієї ухвали належним чином засвідчені копії документів спадкової справи померлого ОСОБА_1

Відкласти розгляд адміністративної справи № 802/50/16-а на 19.11.2019 року 10 год 00 хв.

Копію ухвали надіслати Тиврівській державній нотаріальній конторі Вінницької області для виконання, уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» та ОСОБА_3 - з метою інформування про відкладення розгляду справи.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Богоніс Михайло Богданович