Справа № 554/7394/19
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2019-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2019 р.Справа № 554/7394/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Донець Л.О.,

Суддів: Бенедик А.П. , Гуцала М.І. ,

за участю секретаря судового засідання Соколової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 02.10.2019 (головуючий суддя І інстанції: Микитенко В.М.) по справі № 554/7394/19

за позовом ОСОБА_1

до Поліцейського роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Васильєва Дмитра Сергійовича

про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.,

ВСТАНОВИВ:

14.08.2019, ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Поліцейського роти № 4 батальйону управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Васильєва Дмитра Сергійовича (далі - відповідач), у якій просив суд визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ДП18 № 668975 від 12.08.2019 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП), та закрити провадження у цій справі.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 02.10.2019 адміністративний позов залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 12.08.2019 відповідачем винесено постанову серії ДП18 № 668975 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою на позивача накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп.

За змістом постанови, 12.08.2019 о 20 год. 05 хв. позивач, керуючи транспортним засобом марки «NISSAN NOTE», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись в м. Полтаві по вул. Європейській, здійснив проїзд на заборонений сигнал світлофору, чим порушив п. 8.7.3. ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Суд першої інстанції, під час розгляду справи, дійшов до висновку, що за встановлених достатньою сукупністю належних та допустимих доказів, позивач порушив вимоги п.8.7.3 ПДР України, допустивши рух на перехресті на жовтий сигнал світлофору, тому правомірно був притягнутий до адміністративної за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями п. 8 ч. 1 ст. 23 вказаного Закону зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Частинами 4, 5 ст. 258 КУпАП встановлено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п. 4 розділ 1 Інструкції).

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127,статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Отже, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.

Частина 2 статті 122 КУпАП передбачає накладення адміністративного стягнення за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Надаючи оцінку оскарженому рішенню відповідача-1, колегія суддів зазначає наступне.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Пунктом 1.9. розд. 1 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з положеннями п. 2.3 розд. 2 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, серед іншого, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками (п. 8.1 розд. 8 ПДР України).

Перехрестя, де черговість проїзду визначається сигналами світлофора чи регулювальника, вважається регульованим. (п. 16.1 розд. 16 ПДР України).

Пунктом 8.7.3 розд. 8 ПДР України встановлено, що сигнали світлофора мають, серед іншого, такі значення: зелений дозволяє рух; жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів; жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу; червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух; поєднання червоного і жовтого сигналів забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу.

Відповідно до п. 8.10 розд. 8 ПДР України у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 248 КУпАП України визначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КУпАП протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП України).

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Також, згідно з ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, перевiрка документiв особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технiчних приладiв i технiчних засобiв, що мають функцiї фото- i кiнозйомки, вiдеозапису, засобiв фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.

За матеріалами справи, у постанові серії ДП18 № 668975 від 12.08.2019 зазначено, що 12.08.2019 о 20 год. 05 хв. позивач, керуючи транспортним засобом марки «NISSAN NOTE», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись в м. Полтаві по вул. Європейській, здійснив проїзд на заборонений сигнал світлофору, чим порушив п. 8.7.3. ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП (а.с. 4).

Крім того, до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 № 668975 від 12.08.2019, додається відеозапис з бодікамери ВІ 0126 та з відеореєстратора.

Дослідивши судом апеляційної інстанції матеріали справи, зокрема, відеозапис з бодікамери ВІ 0126 та з відеореєстратора, колегія суддів зазначає, що на відеозаписі зафіксовано регульоване перехрестя, де черговість проїзду визначається сигналами світлофора.

Об 23 сек. відео автомобіль марки «NISSAN NOTE» виїжджає за дорожню розмітку 1.12 (стоп-лінія) на червоний сигнал світлофора, минає пішохідний перехід на поєднанні червоного і жовтого сигналів світлофора і проїжджає перехрестя.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем порушено п. 8.7.3 ПДР України та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП - проїзд на заборонний сигнал світлофора.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відповідачем доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та матеріали справи достовірно встановлюють даний факт, відтак наявні підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Крім того, колегією суддів відхиляються доводи позивача про уникнення екстренного гальмування у разі ввімкнення жовтого сигналу світлофора, так як позивач вважав, що позаду автомобіля на досить великій швидкості наближався інший транспортний засіб.

Колегія суддів зауважує, що з відеозапису чітко видно дистанцію між автомобілями, зупинку автомобіля позивача перед стоп-лінією і уже початок руху на заборонений сигнал світлофора. Пункт 8.11 розд. 8 ПДР України дозволяє закінчувати рух на жовтий сигнал світлофора, а не розпочинати його.

Доводи апеляційної скарги про різний правовий зміст словосполучень «на місці вчинення правопорушення» та «за місцем вчинення правопорушення», із посиланням на рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015, не спростовують висновків суду першої інстанції щодо законності процедури оформлення відповідачем адміністративного правопорушення, так як ч. 2 ст. 258 КУпАП визначає випадки, коли протокол про адміністративні правопорушення не складається - у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. Позивачем в апеляційній скарзі зазначено ч. 1 ст. 258 КУпАП, що не застосовується в даному випадку, бо не регулює дані правовідносини.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на Узагальнений науково-консультативний висновок Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України «Про застосування положень ст. 258 КУпАП під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП» є безпідставними, так як у даному акті розглянуто проблемне питання щодо правомірності винесення уповноваженими особами постанов про притягнення до адміністративної відповідальності одразу після складання протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення, яке є актуальним до моменту внесення змін до ст. 258 КУпАП.

Так, у вказаному висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України ст. 258 КУпАП зазначена в редакції до 08.08.2015.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 08.08.2015 Верховна Рада України постановила внести зміни до таких законодавчих актів України:

38) у статті 258:

після частини першої доповнити новою частиною такого змісту:

"Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі".

У зв`язку з цим частини другу - шосту вважати відповідно частинами третьою - сьомою;

у частині четвертій слова "частиною першою" замінити словами "частинами першою та другою";

перше речення частини п`ятої доповнити словами "та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі".

Отже, колегія суддів вважає, що Узагальнений науково-консультативний висновок Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України «Про застосування положень ст. 258 КУпАП під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП» не спростовує висновків суду першої інстанції щодо законності процедури оформлення відповідачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Стаття 258 КУпАП (в чинній редакції) містить норми, які чітко встановлюють, що постанови у справах про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, виносяться на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.

Крім того, колегією суддів спростовуються доводи апеляційної скарги щодо позбавлення позивача права належним чином ознайомитись з доказами як при винесенні постанови, так і під час судового розгляду. В апеляційній скарзі позивач зазначає, що відео було продемонстровано з телефону на відстані, а відзив на позовну заяву позивач не отримував.

За матеріалами справи, під час подання відзиву на позовну заяву відповідачем додано підтвердження направлення відзиву позивачу, де вбачається, що відзив направлено за належною адресою позивача (а.с. 17).

З відеозапису вбачається, що позивач ознайомився з доказами вчинення адміністративного правопорушення, вказав, що на відео видно проїзд перехрестя на зелений сигнал світлофора. При цьому, позивач не заперечував, що його не ознайомили з доказами вчинення адміністративного правопорушення.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 44 КАС України, учасники справи мають право: ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти; оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках; користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

Колегія суддів вважає, що під час оформлення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, відповідачем не порушено права позивача на професійну правничу допомогу, так як за матеріалами відеозапису, позивачем заявлено клопотання про надання часу для отримання правової допомоги після розгляду справи про адміністративне правопорушення та складення відповідної постанови.

З огляду на швидкоплинність розгляду справи, відповідач задовольнив дане клопотання, обмеживши строк отримання правової допомоги часом розгляду справи, тобто моментом оформлення постанови.

Таким чином, висновки апеляційної скарги щодо порушення відповідачем порядку оформлення адміністративного правопорушення, вчиненого позивачем, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а постанова серії ДП18 № 668975 від 12.08.2019 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, є законною та обґрунтованою.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому судове рішення не підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 02.10.2019 року по справі № 554/7394/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Л.О. Донець
Судді А.П. Бенедик М.І. Гуцал
Повний текст постанови складено 21.10.2019 року