Справа № 160/4051/19
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2019-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 жовтня 2019 року м.Дніпросправа № 160/4051/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П. (доповідач),

суддів: Дурасової Ю.В., Чумака С.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 липня 2019 року у справі № 160/4051/19 (повний текст рішення складено 15.07.2019р., суддя Златін С.В.) за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ -Маркет» до Одеської митниці ДФС про скасування рішення та картки відмови у прийнятті митної декларації,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АТБ-Маркет» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Одеської митниці ДФС (далі відповідач) №UA500060/2018/000063/2 від 07.12.2018р. та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 07.12.2018 №UA500060/2018/08650.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 липня 2019 року позовні вимоги задоволено повністю, визнані протиправними та скасовані оскаржені позивачем рішення відповідача.

Із рішенням суду не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачем до митного оформлення надано документи за якими неможливо достовірно встановити та перевірити правильність визначення митної вартості товару. Декларантом в повному обсязі не були подані витребувані митницею додаткові документи, що підтверджують митну вартість товару, а тому відповідач не мав достатніх підстав для здійснення митного оформлення товару за митною вартістю, заявленою позивачем. У зв`язку із неможливістю застосування основного методу визначення митної вартості товарів, посадовою особою Одеської митниці було послідовно застосовано другорядний метод визначення митної вартості товару, що і стало підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товарів.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу відповідача. У відзиві позивач стверджує, що суд встановив всі обставини справи, перевірив доводи обох сторін та надані ними докази, в результаті чого прийняв законне і обґрунтоване рішення. Просить залишити рішення суду без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

З матеріалів справи встановлено, що 16.06.2014 року між позивачем та компанією Nigbo Home-Dollar IMP.&EXP.Corp. (Китай) укладено контракт №2737-HD/CN на поставку продукції. За умовами контракту Nigbo Home-Dollar IMP.&EXP.Corp.(Китай) (як постачальник) зобов`язався поставити товар, а позивач зобов`язався його оплатити.

Умови поставки товару FOB Нингбо (п.4.1 контракту). Однак, такі умови можуть бути змінені за згодою сторін у специфікаціях (т.1 а.с. 40-44).

У додатковій угоді № 1/1 до контракту від 16.06.2014 року сторони погодили, що оплата товару здійснюється у валюті в доларах США, у формі переказу на рахунок продавця в розмірі 100% від суми, зазначеної у специфікації до цього контракту, протягом 90 банківських днів з дати відвантаження товару, якщо інше не передбачено специфікацією (т.1 а.с. 45).

У специфікації № 313 від 27.10.2018 року та інвойсі № 18HDL1086NNF30 від 27.10.2018 року сторони погодили умови поставки FOB Нингбо (т.1 а.с. 46,47). Окрім умов поставки, сторони погодили умови оплати за товар протягом 5-ти днів з дати митного оформлення в Україні.

За поставленим товаром позивачем подано до митного органу митну декларацію від 06.12.2018 року № UA/500060/2018/037467 на товар взуття домашнє (тапочки) з верхом із текстильних матеріалів на підошві із гуми, тапочки гостьові, тапочки кімнатні чоловічі; проводи ізольовані, електричні провідники для номінальної робочої напруги 220В, 50 гц, номінальний струм навантаження 10А, оснащені з`єднувальними пристроями: подовжувач з кнопкою, 3 розетки, 10А, 3м (т.1 а.с. 26-30, 145-147).

На підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товарів та обраного методу його визначення позивач разом із митною декларацією подав митному органу наступні документи:

- зовнішньоекономічний договір № 2737-HD/CN від 16.06.2014 року;

- специфікація № 313 від 27.10.2018 року;

- інвойс №18HDL1086NNF30 від 27.10.2018 року;

- транспортні перевізні документи № 010720 від 05.12.2018 року, № 966821471 від 01.11.2018 року, № 7621810 від 02.12.2018 року, № СФ-7993 від 06.12.2018 року, № СФ-7995 від 06.12.2018 року та № 2107/10 від 21.07.2010 року (т.1 а.с. 60-67, 68-69, 74-76);

- генеральний договір добровільного страхування вантажів № 40-0197-18-00011 від 01.03.2018 року (т.1 а.с. 48-58) та страховий сертифікат № 40-0197-18-00011/2376 від 06.11.2018 року (т.1 а.с. 59).

У відповідності до ч.3 статті 53 Митного кодексу України, відповідачем запропоновано позивачу надати додаткові документи, а саме:

- договір (угоду, контракт) з третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товарів;

- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються;

- виписку з бухгалтерської документації;

- ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та умовою продажу оцінюваних товарів;

- каталоги, специфікації, прейскуранти виробника товару;

- копію митної декларації країни відправлення;

- висновки про якісні на вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними установами та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

За висновком контролюючого органу, перелік додаткових документів витребувано у позивача, оскільки надані ним до декларації документи містили розбіжності, а саме:

-у документах відсутня інформація про вартість упаковки та пакувальних матеріалів, пов`язаних із пакуванням як складової частини митної вартості товарів;

-згідно Правил Інкотермс мінімальне страхування має покривати зазначену у договорі ціну плюс 10% (тобто 110%) і повинно бути обумовлено у валюті договору (наданий страховий сертифікат не відповідає вказаним вимогам);

-у страховому сертифікаті відсутні підпис та печатка страхувальника, вантаж 5 днів слідував маршрутом не застрахованим;

-умови оплати, які вказані у специфікації № 313 від 27.10.2018 року не відповідали умовам оплат, вказаним у пункті 3.1 контракту від 16.06.2014 року;

-у поданих до митного оформлення документах відсутня інформація про матеріал виготовлення, що унеможливило визначення вартісних характеристик товару та віднесення товару до коду УКТЗЕД;

-інформаційною системою сформовано критерії ризику по митним деклараціям позивача.

Про витребування додаткових документів відповідачем зроблено відповідну відмітку у митній декларації позивача із посиланням на ч.3 ст. 53 МК України.

Одночасно судом встановлено, що консультації між позивачем та митним органом проведено у електронній формі; копії повідомлень податкового органу містяться у матеріалах справи разом із доказами їх направлення декларанту.

Позивач листом від 07.12.2018 року № 0712/18 надав відповідачу: копію митної декларації країни відправлення від 30.10.2018 року № 16796216, прайс-лист виробника товару від 13.10.2018 року, комерційну пропозицію від 15.10.2018 року, додаткову угоду № 1/1 від 16.06.2014 року до контракту від 16.06.2014 року, паспорт продукції на товари від 01.04.2018 року.

Позивач протягом 80-ти днів з дати виписки товару надав відповідачу разом із заявою від 15.02.2019 року № М-2019-0799 оригінал виписки із бухгалерської документації (картка рахунку: 63.2 на 08.02.2019 року, платіжне доручення № 2870 від 10.12.2018 року, swift від 12.12.2018 року до платіжного доручення № 2870 від 10.12.2018 року, заяву на купівлю валюти № 2870 від 10.12.2018 року.

Відповідач визначив митну вартість товару на підставі резервного методу, прийняв картку відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці ДФС від 07.12.2018 року № UА500060/2018/08650 (т.1 а.с. 24-25) та рішення про коригування митної вартості товарів Одеської митниці від 07.12.2018 року № UA500060/2018/000063/2 (т.1 а.с. 22-23).

Правомірність та обґрунтованість рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами та задовольняючи позов, суд першої інстанції фактично виходив з того, що спірні рішення відповідачем прийняті не на підставі та не у спосіб, що передбачені Митним кодексом України.

Такі висновки суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до ст..49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 52 Митного кодексу України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

Пунктом 2 частини 2 статті 52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно із ч.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, орган доходів і зборів, відповідно до ч.5 ст.54 МК України має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст..53 МК України додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) здійснювати коригування митної вартості товарів.

Згідно із ч.2 ст.53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Отже, вказаними нормами матеріального права визначено повноваження органу доходів і зборів щодо контролю за правильністю визначення митної вартості, а також порядок та спосіб реалізації таких повноважень. Так, орган доходів і зборів зобов`язаний перевіряти складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом. При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи, лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни.

Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України визначено випадки коли орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Так, відповідно до п.2 ч.6 ст.54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як свідчать встановлені обставини справи, фактично підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості стали висновки відповідача про те, що подані позивачем до митного оформлення документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості, а також не надання декларантом витребуваних митницею додаткових документів.

З приводу аргументів відповідача про те, що умови оплати у специфікації № 313 від 27.10.2018 року не відповідають умовам оплати, які зазначені у п.3.1 контракту від 16.06.2014 року, слід зазначити наступне.

У контракті, укладеному позивачем та Nigbo Home-Dollar IMP.&EXP.Corp. (Китай), та в додатковій угоді № 1/1 до контракту від 16.06.2014 року сторони погодили, що умови оплати товару можуть змінюватися, та про це має бути зазначено у специфікаціях. У наданих позивачем специфікаціях були зазначені умови поставки та умови оплати, і це не суперечить умовам укладеного контракту.

Щодо висновків відповідача про відсутність у документах інформації про вартість упаковки та пакувальних матеріалів, пов`язаних із пакуванням як складової частини митної вартості товарів.

У відповідності до п.2.2 контракту від 16.06.2014 року № 2737-HD/CN сторони погодили, що ціна на товар розуміється згідно умов FOB Нингбо, Китай у відповідності до правил Інкотермс 2000 та включає в себе вартість навантаження, пакування та маркування.

Таким чином, умовами контракту визначено, що ціна на товар включає в себе вартість пакування, у зв`язку із чим відсутні підстави для окремого додавання вартості упаковки до ціни, що фактично сплачена за товар, при визначенні митної вартості товару.

Враховуючи встановлене, суд першої інстанції обґрунтовано вказав на безпідставність аргументів Митниці про те, що у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.

Щодо аргументів відповідача, що згідно Правил Інкотермс мінімальне страхування має покривати зазначену у договорі ціну плюс 10% (тобто 110%) і повинно бути обумовлено у валюті договору (наданий страховий сертифікат не відповідає вказаним вимогам); у страховому сертифікаті відсутні підпис та печатка страхувальника, вантаж 5 днів слідував маршрутом не застрахованим, то суд зазначає наступне.

В правилах Інкотермс в редакції 2000 року існують лише два терміни пов`язані із страхуванням CIF та CIP, відповідно до яких продавець повинен забезпечити страхування товару на користь покупця.

В інших випадках сторони самі вирішують, чи бажають вони застрахувати товар та в якій мірі.

Умови поставки товару за контрактом від 16.06.2014 року № 2737-HD/CN FOB Нингбо, згідно яких у продавця та покупця відсутні зобов`язання стосовно укладення договору страхування товару. Таким чином, за умовами поставки FOB сторони самі вирішують чи бажають вони застрахувати товар та у якій мірі.

Позивач здійснив добровільне страхування товару за контрактом згідно Генерального договору добровільного страхування вантажів від 01.03.2018 року № 40-0197-18-0011, який укладено із ПАТ Страхова компанія Українська страхова група. Згідно з п. 1.9 Генерального договору добровільного страхування вантажів від 01.03.2018р, страховий тариф складає 0,034% від страхової суми. Отже, наданий страховий поліс № 40-0197-18-00011/2376 від 06.11.2018 року відповідає Міжнародним правилам інтерпритації комерційних термінів Інкотермс . Розбіжність відсутня.

Щодо відсутності підпису та печатки страхувальника на страховому сертифікаті, такі аргументи відповідача спростовано наявними у справі доказами, так на страховому сертифікаті від 01.03.2018 року № 40-0197-18-00011/2376, копія якого міститься у матеріалах справи, наявні і печатка, і підпис страхувальника (т.1 а.с. 59).

Стосовно доводів відповідача про те, у поданих до митного оформлення документах відсутня інформація про матеріал виготовлення, що унеможливило визначення вартісних характеристик товару та віднесення товару до коду УКТЗЕД. Позивачем надано під час консультацій з митним органом паспорт продукту виробника арт. HD0751, HD0764 з інформацією щодо матеріалу виготовлення, що дає можливість перевірити вартісні характеристики.

Відповідач запитував додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості: копію митної декларації країни відправлення; виписку з бухгалтерської документації, висновок про вартісні характеристики товару. Всі документи, які запитував відповідач, позивач йому надав.

Таким чином, проаналізувавши аргументи відповідача, з якими останній пов`язує неможливість визначення ціни товару за зовнішньоекономічним контрактом, суд приходить до висновку про те, що Декларантом надані документи, які дозволяють ідентифікувати партії поставленого товару, а також дозволяють обчислити та перевірити митну вартість, заявлену декларантом. Доказів того, що вказані документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, Митницею суду не надано.

У відповідача були всі необхідні документи для визначення митної вартості товару за основним методом, але останнім було скориговано вартість за резервним методом без законного на те обгрунтування, чому не були застосовані попередні методи визначення митної вартості.

Наслідком скасування рішення про коригування митної вартості є і скасування Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оскільки її видано у зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості.

Дослідивши обставини та матеріали справи, аргументи відповідача, наведені в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 липня 2019 року у справі № 160/4051/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, визначені статтею 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Ю. В. Дурасова

суддя С.Ю. Чумак