Справа № 159/4593/19
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/10663/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Шевчук С.М.,

суддів Іщук Л.П., Носа С.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційні скарги Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та поліцейського роти №1 батальйону патрульної поліції в м.Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Депертаменту патрульної поліції Ходуса Віталія Юрійовича на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05 вересня 2019 року (рішення ухвалене у м. Ковель, судом у складі головуючого судді Логвинюк І.М., дату складення повного тексту рішення суду не зазначено) у справі № 159/4593/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

В серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просив:

скасувати постанову серії ЕАВ №1404685 від 08 серпня 2019 року по справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 132-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510 грн за порушення Правил дорожнього руху, як незаконну;

скасувати постанову серії НК №016254 від 08 серпня 2019 року по справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 132-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510 грн за порушення Правил дорожнього руху, як незаконну;

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05 вересня 2019 року адміністративний позов задоволено.

Скасовано постанову серії ЕАВ №1404685 від 08 серпня 2019 року, винесену поліцейським-інспектором, сержантом поліції батальйону ПП у м. Борисполі УПП у Київській області ДПП НП України Ходусем В.Ю. про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП ОСОБА_1 і накладення адміністративного стягнення у виді адміністративного штрафу в розмірі 510 грн.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 132-1 КУпАП закрито.

Скасовано постанову серії НК №016254 від 08 серпня 2019 року, винесену поліцейським батальйону ПП у м. Борисполі УПП у Київській області ДПП НП України про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП ОСОБА_1 і накладення адміністративного стягнення у виді адміністративного штрафу в розмірі 510 грн.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 132-1 КУпАП закрито.

Стягнуто з Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на доход держави судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн, 40 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та поліцейський роти №1 батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Депертаменту патрульної поліції Ходус Віталій Юрійович звернулися з апеляційними скаргами, в яких просять скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підтвердження доводів апеляційних скарг відповідач та поліцейський роти №1 батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Депертаменту патрульної поліції Ходус Віталій Юрійович зазначають, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивач не заперечує факту перевезення великогабаритного вантажу без дозволу органів Національної поліції. Також вказують, що позивач дійшов помилкового висновку, що після притягнення його до адміністративної відповідальності сержантом поліції Ходус В.Ю. йому можна продовжувати рух без відповідного погодження з органами Національної поліції, чим порушив правила дорожнього руху.

Позивач відзиву на апеляційні скарги не подав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи зазначені положення та з урахуванням характеру спірних правовідносин, колегія суддів вирішила за можливим розглядати справу в порядку письмового провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

ІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відносно ОСОБА_1 складено постанови серії ЕАВ № 1404685 від 08.08.2019 року, винесеної інспектором роти 1 батальйону 1 ПП у Борисполі УПП у Київській області ДПП Ходусем В.Ю. та постанову серії НК № 016254 від 08.08.2019 року, винесеної інспектором роти 1 взводу 1 батальйону ПП у м. Борисполі УПП Київської області, якими його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі по 510 грн за кожною.

Згідно оскаржуваної постанови серії ЕАВ № 1404685 від 08.08.2019 року ОСОБА_1 о 04 год. 13 хв. 08.08.2019 року керував автомобілем марки «Мерседес», д/н НОМЕР_1 на 45 км а/д Київ - Харків, перевозив великогабаритний вантаж, ширина якого перевищує 2,60 м, а саме: є 2,72 м, без узгодження з органами Національної поліції, що є порушенням п. 22.2 ПДР України (а.с.4).

За оскаржуваною постановою серії НК № 016254 від 08.08.2019 року позивач о 05 год. 08.08.2019 р. керував вказаним вище автомобілем на 77 км а/д Київ - Харків, а о 05 год. на 45 км цієї ж а/д та перевозив великогабаритний вантаж, ширина якого становила 2, 72 м, а висота 4, 27 м, без узгодження з органами Національної поліції, що є порушенням п. 22.2 ПДР України (а.с.5).

ІІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що поліцейськими, які діяли від імені відповідача як юридичної особи, було на протязі одного й того ж дня винесено щодо позивача оскаржувані постанови за одне і те ж правопорушення, без врахування пояснень позивача, їх спростування. Відповідно до копії листа № 20 19/6 270 від 05.08.2019 р. Держагенства Автодоріг України ТОВ «Негабарит Сервіс», узгоджено проїзд на певних умовах автомобіля під керуванням позивача на період з 05 по 15 серпня 2019 року для перевезення сільгосптехніки. Як слідує з копії уніфікованої митної квитанції, позивачем як уповноваженою особою вказаного вище ТОВ сплачено відповідну плату (єдиний збір) за проїзд вказаного вище т/з. Будь яких доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови та винуватості позивача у вчиненні наведених у оскаржуваних постановах адмінправопорушення, відповідачем суду не надано. Жодних фактичних даних, на основі яких поліцейськими встановлено наявність адміністративного правопорушення, винуватість позивача у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, відповідачем не надано.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

У справі встановлено, що позивача притягнули до адміністративної відповідальності за статтею 132-1 КпАП.

Ст. 132-1 КУпАП передбачено, що порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян суб`єктів господарської діяльності у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 222 цього Кодексу, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ст.132-1 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу

Підпунктом 1.3 пункту 1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до змісту п. 22.5. ПДР України, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється. Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Згідно із ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Пунктом 1.1 Правил дорожнього руху передбачено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

За спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах 4,35 м), за довжиною 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11 т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. (п. 22.5 ПДР).

Постановою Кабінету Міністрів України N30 від 18 січня 2001 р. затверджено правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами (далі по тексту іменовано Правила №30).

Пунктом 4 Правил №30 установлено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

З наведеного слідує, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами може здійснюватися:

1)на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції;

2)або на підставі документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Відтак, перевізник у даних правовідносинах володіє альтернативою вибору на підставі якого документі із переліку приведених названим пунктом здійснювати проїзд автомобільними шляхами України.

Відповідно до п.9 Правил №30 у разі коли маршрут великогабаритних та великовагових транспортних засобів (далі - маршрут) проходить автомобільними дорогами загального користування кількох областей та Автономної Республіки Крим, видача дозволу погоджується з Укравтодором. Якщо маршрут не виходить за межі однієї області чи Автономної Республіки Крим, видача дозволу погоджується з відповідним підприємством Укравтодору в області чи Автономній Республіці Крим.

З матеріалів справи вбачається, що позивач під час руху великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами не мав відповідного дозволу уповноваженого підрозділу Національної поліції.

Натомість позивач надав уніфіковану митну квитанцію МД-1 серії 20501Н №0330277 про сплату єдиного збору за проїзд великогабаритного транспортного засобу автомобільними дорогами протяжністю 956км (а.с. 7) та дозвіл Державного агентства автомобільних доріг України №20-19/6270 від 05.08.2019року на проїзд великогабаритного транспортного засобу (габарити якого; довжина 17,5м, ширина 2,77м, висота 4,27м) автомобільними дорогами протяжністю 956 км. у період з 05.06.2019року по 15.08.2019року (а.с.6).

Відповідно до статті Стаття 5 Закону України «Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України» ставки єдиного збору за здійснення у пунктах пропуску через державний кордон України контролю вантажів і транспортних засобів, плата за проїзд транспортних засобів автомобільними дорогами України (за кожен кілометр проїзду) та додаткова плата за кожен кілометр проїзду автомобільних транспортних засобів з перевищенням встановлених розмірів, загальної маси, осьових навантажень та (або) габаритних параметрів встановлюються у розмірі за проїзд за проїзд автомобільними дорогам великогабаритних автотранспортних засобів з перевищенням встановлених параметрів ширини, висоти, довжини становить 0,06 євро за кожний параметр (за кожен кілометр проїзду).

З огляду на приведені положення законодавства позивач здійснював проїзд 08.08.2019року великогабаритним транспортним засобом Мерседес Бенс Актрос 1844 LS AS92 на підставі:

- уніфікованої митної квитанції про сплату єдиного збору за проїзд вказаного великогабаритного транспортного засобу автомобільними дорогами протяжністю 956км, яка є документом, про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів;

- та дозвіл Державного агентства автомобільних доріг України №20-19/6270 від 05.08.2019року на проїзд великогабаритного транспортного засобу (габарити якого; довжина 17,5м, ширина 2,77м, висота 4,27м) автомобільними дорогами протяжністю 956 км. у період з 05.06.2019року по 15.08.2019року.

Підсумовуючи викладене колегія суддів приходить до висновку, що позивач під час руху 08.08.2019 року великогабаритного транспортного засобу Мерседес Бенс Актрос 1844 LS AS92 не допустив порушень Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. N 30 та п. 22.5 ПДР, оскільки володів в установленому порядку всіма необхідними документами для забезпечення проїзду 08.08.2019 року великогабаритного транспортного засобу Мерседес Бенс Актрос 1844 LS AS92 автомобільними шляхами України протяжністю 956 км.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ч. 1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.74 КАС України).

Водночас, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначені норми приписують обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності.

Оскільки позивач проти вчинення правопорушення заперечував, з чим не погоджувався відповідач, останній зобов`язаний подати докази на спростування таких заперечень.

З матеріалів справи не видно, що такий обов`язок суб`єктом владних повноважень виконано.

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, не доведена, не підтверджується належними доказами, що виключає притягнення його до адміністративної відповідальності.

Крім того, притягнення позивача до відповідальності за одне й те саме порушення двічі суперечить статті 61 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може двічі притягатися до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що постанови серії ЕАВ №1404685 від 08 серпня 2019 року, серії НК №016254 від 08 серпня 2019 року підлягають скасуванню, а відтак позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Доводи апеляційних скарг, в силу викладеного вище, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. 271, ст. 272, ст. 286, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 325, ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та поліцейського роти №1 батальйону патрульної поліції в м.Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Депертаменту патрульної поліції Ходуса Віталія Юрійовича залишити без задоволення.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05 вересня 2019 року у справі № 159/4593/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Л. П. Іщук
С. П. Нос
Повне судове рішення складено 24 жовтня 2019 року.