Справа № 420/6506/18
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2019-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/6506/18

Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.

Дата і місце ухвалення: 04.04.2019р., м.Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді : Бойка А.В.,

суддів: Єщенка О.В.,

Федусика А.Г.,

за участю секретаря: Шепель О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2019 року по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправним рішення про відмову в реєстрації податкової накладної та зобов`язання зареєструвати податкову накладну,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2018 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС в Одеській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправним рішення про відмову в реєстрації податкової накладної №495377/ від 28.12.2017р. та зобов`язання ДФС України зареєструвати податкову накладну №4 від 30.11.2017р.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2019 року позов задоволено.

Визнано протиправним рішення Комісії Головного управління ДФС в Одеській області про відмову в реєстрації податкової накладної №495377/ від 28.12.2017р. Зобов`язано Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну №4 від 30.11.2017р., складену ФОП ОСОБА_1.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 06.08.2019 року Державна фіскальна служба України подала апеляційну скаргу, в якій посилається на не повне з`ясування судом обставин справи, а також на не правильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до не правильного вирішення справи.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що підставою для прийняття спірного рішення про відмову в реєстрації податкової накладної №495377/ від 28.12.2017р. стало ненадання позивачем податковому органу, на його на вимогу, істотних документів в підтвердження здійснення господарських операцій за договором про надання послуг №35-В-ЮЖФ-17 від 31.03.2017 року, за наслідками здійснення яких виписано податкову накладну №4 від 30.11.2017р. Зокрема, ФОП ОСОБА_1 не надано ліцензії серії НОМЕР_3 від 03.02.2010р. та паспорту маршруту, чим не додержано вимог наказу Міністерства фінансів України від 13.06.2017 року №567.

У зв`язку з цим, в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2019 року та прийняття нової постанови - про відмову в задоволенні позову ФОП ОСОБА_1

ФОП ОСОБА_1 подав письмовий відзив на апеляційну скаргу ДФС України, в якому просить скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін. Позивач вважає необґрунтованими посилання апелянта на ненадання ним ліцензії серії НОМЕР_3 від 03.02.2010р. та паспорту маршруту, оскільки вказані документи не є первинними документами, які містять відомості про господарську операцію. Більше того, такий документ як паспорт маршруту, передбачений тільки для регулярних та регулярних спеціальних перевезень, тоді як послуги, які виконувалися позивачем згідно договору №35-В-ЮЖФ-17 від 31.03.2017 року, мають характер нерегулярних пасажирських перевезень.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача та учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 31.03.3017р. між ДП «Адміністрація морських портів України», як Замовником, та ФОП ОСОБА_1 , як Виконавцем, укладено договір №35-В-ЮЖФ-17 про надання послуг, за умовами якого Виконавець зобов`язується протягом строку дії договору надавати Замовнику за плату послуги автоперевізника для доставки робітників Замовника з/на роботу, а Замовник зобов`язується оплачувати такі послуги.

30.11.2017р. ФОП ОСОБА_1 було складено податкову накладну №4 на загальну суму 320 340 грн. (в т.ч. ПДВ 53390 грн.), яка була направлена 15.12.2017 року на реєстрацію у Єдиному державному реєстрі податкових накладних.

Того ж дня ФОП ОСОБА_1 отримав квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної, в якій зазначалося: «відповідно до п.201.16 ст.201 ПК України реєстрація ПН/РК зупинена. ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017р. №567. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах з УКТ ЗНД: 49.39.11-00.00<%REFINE%>. Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН відповідно до п.«в» п.п.201.16.1 п.20.1 ст.201 ПК України, вичерпний перелік яких встановлено наказом МФУ від 13.06.2017р. №567, та/або Таблицю даних платника податків, яка передбачена п. 4 цього наказу».

20.12.2017 року позивачем надіслано податковому органу повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по відмовленій податковіЙ накладній. Зокрема, ФОП ОСОБА_1 надано: копію договору про надання послуг №35-В-ЮЖФ-17 від 31.03.2017р.; копію акту виконаних робіт від 30.11.2017р.; банківську виписку по рахунку НОМЕР_1 в ПАТ «ПРИВАТБАНК» за період з 01.11.2017р. по 30.11.2017р., з 01.12.2017р. по 15.12.2017р.; копію договору на автоперевезення пасажирів б/н від 30.11.2016р.; копію договору купівлі-продажу з використанням паливних карток від 11.11.2015р.; копії видаткових накладних № LS - 0001022 від 10.11.2017р., № LS - 0001085 від 24.11.2017р., №LS -0001112 від 30.11.2017р.; копії податкових накладних № 9007995 від 10.11.2017р., №9008067 від 24.11.2017р., №9008499 від 29.11.2017р.; копії видаткових накладних №5581 від 17.11.2017р.; №5623 від 17.11.2017р.; копію акту від 15.11.2017р.; копії податкових накладних №1 від 15.11.2017р., №3 від 24.11.2017р.

Проте, рішенням Комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації №495377/ від 28.12.2017р. позивачу відмовлено у реєстрації податкової накладної №4 від 30.11.2017 року з посиланням на «надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування».

ФОП ОСОБА_1 не погодився з правомірністю зазначеного рішення відповідача та звернувся до суду з позовом про визнання його протиправним, а також зобов`язання зареєструвати податкову накладну.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що надані ФОП ОСОБА_1 документи на адресу відповідача цілком відповідають вимогам, викладеним у Вичерпному переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. У спірному рішенні про відмову в реєстрації податкової накладної відсутня будь-яка конкретизація, яких саме документів не вистачило для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної, або які саме документи складено з порушеннями.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення виходячи з наступного.

Згідно пункту 12 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабміну України від 29.12.2010р. №1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації / зупинення реєстрації / відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до пункту 13 Порядку №1246, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Аналогічні приписи містить пункт 201.16 статті 201 ПК України (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин), згідно яких реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складання податкової накладної / розрахунку коригування; б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Вичерпний перелік таких документів у розрізі критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Зі змісту квитанції від 15.12.2017р. вбачається, що контролюючим органом сформовано висновок про відповідність податкової накладної №4 від 30.11.2017 року критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних в ЄРПН, затверджених наказом Мінфіну України від 13.06.2017р. №567.

Дослідивши вказану квитанцію колегія суддів встановила, що контролюючим органом порушено норми підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України, оскільки ним у квитанції не зазначено конкретного чіткого критерію оцінки ступеня ризиків, достатнього для зупинення реєстрації податкової накладної.

У вказаній квитанції зазначено лише загальне посилання на відповідність податкової накладної критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних в ЄРПН, затверджених наказом №567. Натомість, підпункт 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України вимагає від контролюючого органу зазначення конкретного виду критерію.

Так, пункт 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків містив у собі визначення трьох різних критеріїв моніторингу податкової накладної:

1) обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній / розрахунку коригування, яку (який) подано на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 раза більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеному у податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75% загального такого залишку для платників, у яких значення показника D становить більше 0,03; більше 60% - від 0,02 до 0,03; більше 50% - від 0,015 до 0,02; більше 40% - від 0,01 до 0,015, більше 30% - від 0,005 до 0,01, більше 20% - до 0,005) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД, які визначаються ДФС, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється);

2) відсутність (анулювання, призупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право суб`єкта господарювання на виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними підпунктами 215.3.1 та 215.3.2 пункту 215.3 статті 215 розділу Податкового кодексу України, стосовно товарів, які зазначені платником податку у податковій накладній, поданій на реєстрацію в Реєстрі.

3) розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача - платника податку на додану вартість, якщо передбачається зміна вартості товару/послуг більше ніж удвічі та/або зміна номенклатури товарів/послуг (для кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД - зміна перших чотирьох цифр кодів, а для кодів послуг відповідно до Державного класифікатора продукції та послуг - перших двох цифр кодів).

Проте, фіскальним органом у квитанції зазначено лише про невідповідність обсягу постачання обсягу придбання по товарах згідно УКТЗЕД, що не відповідає жодному критерію, визначеному п.6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків.

Як зазначалось вище, для підтвердження реальності господарських операцій, щодо яких складено податкову накладну №4 від 30.11.2017 року ФОП ОСОБА_1 надав ДФС України в електронному вигляді копії відповідних підтверджуючих документів щодо господарських операцій з ДП «Адміністрація морських портів України» за договором про надання послуг №35-В-ЮЖФ-17 від 31.03.3017р.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що надані позивачем первинні документи надавали податковому органу можливість здійснити реєстрацію податкової накладної, оскільки з них являється за можливе встановити зміст господарських операцій.

Колегія суддів критично ставиться до тверджень апелянта про ненадання ФОП ОСОБА_1. ліцензії серії НОМЕР_3 від 03.02.2010р. та паспорту маршруту, оскільки, як правильно зазначив суд першої інстанції, про необхідність надання вказаних документів відповідачем не було зазначено ні в рішенні про зупинення реєстрації податкової накладної №4 від 30.11.2017р., ні в рішенні комісії про відмову в реєстрації податкової накладної №495377/ від 28.12.2017р.

Таким чином, незважаючи на наявність передбачених законодавством документів, які свідчать про проведення господарських операцій між позивачем та його контрагентом щодо надання послуг, рішенням комісії ДФС України №495377/ від 28.12.2017р. ФОП ОСОБА_1 відмовлено в реєстрації податкової накладної з підстав «надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування».

Відповідно до абз.1 постанови Кабміну України «Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації» №190 від 29.03.2017р. (яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин), комісія Державної фіскальної служби приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації на підставі отриманих від платника податку на додану вартість відповідно до підпункту «в» підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України письмових пояснень щодо підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, та/або копій документів, які платник податку має право подати до органу Державної фіскальної служби протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у податковій накладній/розрахунку коригування.

Абзацом 2 зазначеної постанови №190 визначено, що підставами для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є:

- ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з пунктом 201.16 статті 201 Кодексу;

- ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту «в» підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу;

- надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що рішення Комісії повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Так, можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків. Вживання податковим органом загального посилання на пункт шостий Критеріїв оцінки, без наведення відповідного підпункту, є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд.

Відтак, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Оцінюючи вищевикладені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення комісії ДФС України №495377/ від 28.12.2017р. є таким, що винесене без належних для цього правових підстав.

З огляду на висновок суду щодо протиправності рішення про відмову в реєстрації податкової накладної, а також враховуючи, що вказаним рішенням порушені права позивача, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим задоволення судом першої інстанції вимог ФОП ОСОБА_1 про зобов`язання Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну №4 від 30.11.2017 року.

Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги ДФС України та скасування рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2019 року колегія суддів не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено та підписано 23.10.2019 року.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: О.В. Єщенко

Суддя: А.Г. Федусик