Справа № 560/1802/19
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2019-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1802/19

Головуючий у 1-й інстанції: Лабань Г.В.

Суддя-доповідач: Франовська К.С.

24 жовтня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Франовської К.С.

суддів: Совгири Д. І. Кузьменко Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до сільського голови Нетреби Тетяни Вікторівни про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Сільського голови с.Гвардійське, Хмельницького району Хмельницької області ОСОБА_2 про визнання протиправними дій щодо відмови передати на розгляд сесії заяву про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та зобов`язання передати заяву на розгляд сесії для розгляду та прийняття рішення.

Ухвалою судді Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 червня 2019 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху з підстав невідповідності приписам ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою від 05 липня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України ( у зв`язку з неусуненням позивачем недоліків позовної заяви, яку залишено без руху).

Із цією ухвалою не погодився позивач та оскаржила її в апеляційному порядку. Вважає, що така є незаконною, постановленою з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування вимог апелянт зазначив, що суд першої інстанції безпідставно повернув позовну заяву, оскільки відповідача у справі вона визначила правильно, оскільки предметом спору є дії сільського голови.

Позивач про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлена у відповідності до вимог ст. 268 КАС України належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази.

З огляду на обставини щодо повідомлення позивача по справі про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги та положення ст. 311 КАС України колегія суддів, вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без руху, суд виходив з того, що позивач неправильно визначила відповідача, звернувшись з позовом до сільського голови, при цьому обґрунтувала вимоги протиправністю відповіді щодо розгляду поданою нею заяви, яка надана у листі сільською радою.

Враховуючи те, що позивач не виконала вимоги зазначеної ухвали, суд повернув позовну заяву ухвалою від 05.07.2019 р.

Апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для повернення позовної заяви позивачу з таких мотивів.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивач оскаржує протиправність дій (бездіяльність) сільського голови, щодо відмови передати заяву позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою на розгляд сесії.

П. 9 ч. 1 ст. 4 КАС України встановлює, що відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Відповідно до принципу диспозитивності адміністративного судочинства, закріпленому в ст. 9 КАС України, позивач при пред`явленні позову самостійно визначає особу, до якої адресовані його вимоги, тобто визначає відповідача.

Кожна особа має право в порядку, встановленому КАС України, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Разом із тим не у кожному такому випадку визначений позивачем відповідач буде визнаний належним , тобто тією особою, яка може відповідати за прийняте рішення, вчинену дію чи бездіяльність. Залежно від правильності обраної особи відповідача залежить і вірогідність задоволення позовних вимог.

В свою чергу, ч.3 та ч. 4 ст. 48 КАС України вказує, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. В той же час якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача.

13.02.2018 р. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного в рамках справи № 826/1460/16, адміністративне провадження № К/9901/1815/17 (ЄДРСРУ № 72289138) вказує, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним.

Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача, або навіть за ініціативою суду.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача.

Зі змісту наведених положень процесуального законодавства вбачається, що належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення.

Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом.

Тобто у разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред`явлено позов, оскільки не є учасником спірних правовідносин, то підстави для задоволення такого позову відсутні (Постанова ВС КАС від 21 грудня 2018 року по справі №803/1252/17, адміністративне провадження №К/9901/50685/18 (ЄДРСРУ №78808400)).

Відтак, висновки суду щодо неналежності відповідача за поданою позовною заявою є передчасними.

Дане питання може бути вирішено судом після відкриття провадження у справі відповідно до приписів ст.48 КАС України.

Частиною 1 статті 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. У зв`язку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо) не є порушенням права на справедливий судовий захист.

Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

У справі «Мушта проти України» ЄСПЛ нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Таким чином, повернувши позовну заяву, суд першої інстанції обмежив позивачу доступ до правосуддя.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Таким чином, переглянувши ухвалу суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала через порушення норм процесуального права підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 липня 2019 року скасувати.

Справу направити до Хмельницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова складена в повному обсязі 24 жовтня 2019 року.

Головуючий Франовська К.С.

Судді Совгира Д. І. Кузьменко Л.В.