Справа № 140/2406/19
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2019-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року ЛуцькСправа № 140/2406/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Денисюка Р.С.,

при секретарі судового засідання Матящук Л.Р.,

за участю представника відповідача Ігнатьєва М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 21.02.2019 № UA 205110/2019/000201/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 21.02.2019 №UA 205110/2019/00201,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Волинської митниці ДФС (далі Волинська митниця ДФС, відповідач) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 21.02.2019 № UA 205110/2019/000201/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 21.02.2019 № UA 205110/2019/00201.

Ухвалою суду від 23.08.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити відповідно до приписів статей 12, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 1). В подальшому ухвалою суду від 18.09.2019 задоволено клопотанням представника відповідача та ухвалено розгляд справи проводити в судовому засідання з викликом сторін, судове засідання призначено на 12:00 год. 07.10.2019 (а.с. 71). 07.10.2019 оголошено перерву у розгляді справи до 11:45 год. 17.10.2019 (а.с. 90-92).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з метою митного оформлення придбаного позивачем транспортного засобу легкового автомобіля марки FORD, модель ESCAPE MAVERIC, номер кузова НОМЕР_1 , 2005 року випуску, бувшого у користуванні за ціною 1000,00 євро, декларантом позивача 21.02.2019 до митного органу було подано митну декларацію № UA205100/2019/005095, в якій митну вартість товару визначено за ціною договору в сумі 1000,00 євро. Для здійснення митного контролю було подано такі документи: рахунок-фактуру від 15.02.2019 № 190215.6-ART/PPDD; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та копію митної декларації країни відправлення від 15.02.2019 № 19PL341010E0046071.

Відповідач не погодився із визначеною декларантом митною вартістю та 21.02.2019 прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UA205110/2019/000201/2, з тих підстав, що подані документи для підтвердження заявленої митної вартості товару не містять усіх відомостей, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, а також у зв`язку з спрацюванням ризиків АСАУР ДФС України митну вартість товару відповідачем було визначено за резервним методом за ціною 3999,00 євро.

Проте позивач зазначає, що ним подано документи, які містять усі відомості про підтвердження числових значень складових митної вартості товару.

З наведених підстав вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів рішення від 21.02.2019 № UA 205110/2019/000201/2 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 21.02.2019 № UA 205110/2019/00201 є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

У відзиві на позов (а.с. 45-49) представник відповідача позовні вимоги заперечив.

В обґрунтування своєї позиції вказав, що митною вартістю товарів є ціна, яку декларант дійсно сплатив за придбаний товар, щодо якого здійснюється митне оформлення. Така ціна має бути підтверджена належними та достовірними документами. У свою чергу митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення декларантом митної вартості має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості.

Під час опрацювання поданих декларантом документів відбулось автоматичне спрацювання профілів ризику Автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (далі АСАУР). За результатом опрацювання згенерованих профілів ризику посадовою особою митниці здійснено відповідні митні формальності та виявлено, що вартість транспортного засобу, нижча наявної цінової інформації, отриманої із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення митної вартості за VIN-кодом НОМЕР_1 , валюта євро, вартість 3999,00 євро.

Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості було встановлено, що декларантом заявлено митну вартість на рівні 1000,00 євро за ціною договору, тобто першим методом.

Згідно з вимогами частини другої статті 53 МК України документами, що підтверджують митну вартість товару є, якщо рахунок сплачено банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Проте, в порушення частини другої статті 53 МК України, декларантом разом з МД № UA205100/2019/005095 не було подано жодного банківського платіжного документа на підтвердження оплати за товар, незважаючи на обов`язковість його подання.

Вказане унеможливило визначення митної вартості за першим методом на рівні 1000,00 євро, оскільки документи, подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом.

Разом з тим, звертає увагу суду на те, що протягом строку дії гарантійних зобов`язань (до 22.05.2019) позивач також не надав до митниці додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, рішення про коригування митної вартості товару не оскаржував, що свідчить про те, що він погодився з митною вартістю, визначеною митним органом за резервним методом, а даний позов подано поза межами строку дії гарантійних зобов`язань.

З огляду на викладене відповідач вважає прийняте рішення про коригування митної вартості товару від 21.02.2019 № UA 205110/2019/000201/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 21.02.2019 № UA 205110/2019/00201 такими, що відповідають вимогам чинного законодавства.

З наведених підстав у задоволенні позову просив відмовити.

Позивачем 23.09.2019 було подано відповідь на відзив (а.с. 73-74) у якій позивач не погодився з аргументами відповідача, наведеними у відзиві та зазначив, що позиція відповідача щодо подання позовної заяви поза межами строку дії гарантійних зобов`язань не узгоджується із статтями 55-56 Конституції України. Просив позов задовольнити.

Заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши матеріали справи та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 15.02.2019 ОСОБА_1 у компанії «ARMADA TRADE LLC» придбав транспортний засіб легковий автомобіль марки FORD, модель ESCAPE MAVERIC, номер кузова НОМЕР_1 , 2005 року випуску, бувший у користуванні за ціною 1000,00 євро, що підтверджується інвойсом № 190215.6-ART/PPDD від 15.02.2019 (а.с. 18, 81 з перекладом).

21.02.2019 декларантом позивача ПП «Вестброк» з метою митного оформлення придбаного транспортного засобу було подано до Волинської митниці ДФС митну декларацію №UA205100/2019/005095, у якій митна вартість товару була визначена за основним методом у розмірі 1000,00 євро (графа 42, 43, 45 МД) (а.с. 56).

Для підтвердження митної вартості декларантом до митної декларації додано такі документи (графа 44 та доповнення №1): інвойс № 190215.6-ART/PPDD від 15.02.2019; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; митну декларацію країни-відправлення від 15.02.2019 № 19PL341010E00460714; експертну довідку № 2492/19 від 20.02.2019;акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 25.01.2019 №UA209020/2019/102400.

21.02.2019 посадовою особою митниці направлено електронне повідомлення декларанту наступного змісту: Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості було встановлено, що декларантом заявлено митну вартість на рівні 1000,00 євро. Згідно з статтею 54 МК України митниця ДФС під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару зобов`язана здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товару шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. У зв`язку з тим, що документи, подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також у зв`язку з спрацюванням ризиків АСАУР «Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у томі числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення МВ за VIN-кодом WF0CU93Z56KA14411, валюта EUR, вартість 3999,00» та згідно наказу ДФС України № 780 від 28.11.2018 «Про забезпечення моніторингу за митним оформленням транспортних засобів, бувших у користуванні» та згідно з статтями 53, 54 МК України декларанту запропоновано надати в 10-денний строк наступні документи: банківські платіжні документи, що підтверджують оплату за товар та містять реквізити необхідні для ідентифікації ввезеного товару згідно фактури № 190215.6-ART/PPDD від 15.02.2019; договір (угоду, контракт) з третіми особами, зазначеними в технічному паспорті від 29.12.2014; рахунки про здійснення платежів третім особам, за наявності інші платіжні та або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару; висновки про вартісні та якісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, якщо здійснювалося страхування, страхові документи та інші документи, що містять відомості про вартість страхування; інші додаткові документи наявні у декларанта для підтвердження заявленої митної вартості товару (за бажанням) (а.с. 65).

Листом від 21.02.2019 декларант повідомив митницю про те, що декларантом подано вичерпний перелік документів, що підтверджують заявлену митну вартість товару та метод її визначення. Також повідомлено, що додаткових документів, крім наданого листа, надаватись не буде у зв`язку з їх відсутністю (а.с. 68).

21.02.2019 відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA205110/2019/000201/2 (а.с. 10). Підставою для прийняття рішення зазначені такі обставини: Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості товарів, не містять усіх даних необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом. Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості було встановлено, що декларантом заявлено митну вартість на рівні 1000,00 євро. Згідно з статтею 54 МК України митниця ДФС під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару зобов`язана здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товару шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. У зв`язку з тим, що документи, подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також у зв`язку з спрацюванням ризиків АСАУР «Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у томі числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення МВ за VIN-кодом WF0CU93Z56KA14411, валюта EUR, вартість 3999,00» та згідно наказу ДФС України № 780 від 28.11.2018 «Про забезпечення моніторингу за митним оформленням транспортних засобів, бувших у користуванні» та згідно з статтями 53, 54 МК України декларанту було запропоновано надати в 10-денний строк наступні документи: банківські платіжні документи, що підтверджують оплату за товар та містять реквізити необхідні для ідентифікації ввезеного товару згідно рахунку № 190215.6-ART/PPDD від 15.02.2019; договір (угоду, контракт) з третіми особами, зазначеними в технічному паспорті від 29.12.2014; рахунки про здійснення платежів третім особам, - за наявності, інші платіжні та або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару; висновки про вартісні та якісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, якщо здійснювалося страхування, страхові документи та інші документи, що містять відомості про вартість страхування; інші додаткові документи наявні у декларанта для підтвердження заявленої митної вартості товару (за бажанням).Згідно з пунктом 6 статті 53 МК України декларант за власним бажанням може подавати додаткові наявні документи для підтвердження заявленої ним митної вартості. Декларант не надав додаткових документів для підтвердження митної вартості товару, про що повідомив листом від 21.02.2019.

У зв`язку з вищевикладеним та керуючись вимогами частини шостої статті 54 МК України передбачено, що у зв`язку із не поданням декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 МК України митниця може відмовити у визнанні заявленої декларантом митної вартості. За умови надання згідно з статтею 53 МК України документів, витребуваних митницею, які містять достовірну, об`єктивну інформацію, яка підлягає обчисленню і підтверджує правильність обрання методу визначення митної вартості, митну вартість може бути визнано.

У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме: методу 2а (стаття 59 МК України) та методу 2б (стаття 60 МК України) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (стаття 62 МК України) та методу 2г (стаття 63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта, митну вартість товару визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації ЄАІС ДФС, відповідно до наказу ДФС України №780 від 28.11.2018 Про забезпечення моніторингу за митними оформленнями транспортних засобів, бувших у використанні та спрацюванням системи ризиків АСАУР «Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої в тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення митної вартості за VIN кодами: WF0CU93Z56KA14411, валюта EUR, вартість 3999,00». Митницею відповідно до положень статей 55, 57 МК України з декларантом була проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару. Рівень митної вартості становить 3999,00 євро. Також декларанта було повідомлено про можливість випуску задекларованого товару у вільний обіг у разі його незгоди з прийнятим рішенням за умови надання гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України.

Коригування митної вартості слугувало підставою для видання картки відмови у прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205110/2019/00201 (а. с. 12). У цій же картці відмови митний орган роз`яснив можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення після приведення рівня митної вартості товару у графах 12, 45 МД відповідно до рішення про коригування митної вартості від 21.02.2019 №UA205110/2019/000201/2.

21.02.2019 декларантом позивача подано митну декларацію № UA205100/2019/005159 за якою автомобіль випущено у вільний обіг з наданням гарантій, передбачених частиною сьомою статті 55 МК України (у графі 48 МД «відстрочення платежів» визначено по 22.05.2019).

Позивач, не погоджуючись із рішенням Волинської митниці ДФС від 21.02.2019 №UA205110/2019/000201/2 про коригування митної вартості товарів та карткою відмови у прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205110/2019/00201 оскаржив їх в судовому порядку.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.

Розділ ІІІ МК України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК України).

Відповідно до статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).

Як вбачається з матеріалів справи, декларант при здійсненні митного оформлення товару згідно з МД №UA205100/2019/005095 надав наявні у нього документи, що підтверджують митну вартість товару, інвойс № 190215.6-ART/PPDD від 15.02.2019; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; митну декларацію країни-відправлення від 15.02.2019 № 19PL341010E00460714; експертну довідку № 2492/19 від 20.02.2019.

Частинами першою, другою статті 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною п`ятою статті 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у встановлених випадках, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені форми митного контролю.

У частині третій статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Отже, аналіз наведених норм свідчить, що обов`язок доведення митної ціни товару покладений на позивача. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Суд не заперечує права органу доходів і зборів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів (частина п`ята статті 54 МК України), проте вважає, що при цьому він має довести підстави застосування норм частини третьої статті 53 МК України: наявність розбіжностей у поданих декларантом документах, ознаки підробки або відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару «легковий автомобіль марки FORD, модель ESCAPE MAVERIC, номер кузова НОМЕР_1 , 2005 року випуску, бувший у користуванні» у розмірі 1000,00 євро та надання відповідачу необхідних документів для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Як слідує із рішення відповідача, він поставив під сумнів достовірність наданих декларантом документів у зв`язку зі спрацюванням системи ризиків АСАУР: «Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у томі числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення МВ за VIN-кодом WF0CU93Z56KA14411, валюта EUR, вартість 3999,00». Крім того, в рішенні відповідач посилається на відсутність банківських платіжних документів на підтвердження оплати за товар, який міг би підтвердити вартість товару.

Позиція відповідача полягає у тому, що подані до митного контролю та оформлення документи не містили усіх даних, необхідних для визначення митної вартості, у зв`язку із чим від декларанта витребовувалися додаткові документи.

Так, відповідно до електронного повідомлення від 21.02.2019 згідно з статтями 53, 54 МК України декларанту запропоновано надати в 10-денний строк наступні документи: банківські платіжні документи, що підтверджують оплату за товар та містять реквізити необхідні для ідентифікації ввезеного товару згідно фактури № 190215.6-ART/PPDD від 15.02.2019; договір (угоду, контракт) з третіми особами, зазначеними в технічному паспорті від 29.12.2014; рахунки про здійснення платежів третім особам, за наявності інші платіжні та або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару; висновки про вартісні та якісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, якщо здійснювалося страхування, страхові документи та інші документи, що містять відомості про вартість страхування; інші додаткові документи наявні у декларанта для підтвердження заявленої митної вартості товару (за бажанням).

Однак, декларантом жодного із витребуваних документів митному органу надано не було.

Як слідує з рахунку-фактури № 190215.6-ART/PPDD від 15.02.2019 (а.с. 80 з перекладом), вартість придбаного позивачем транспортного засобу становить 1000,00 євро. У вказаному рахунку-фактурі зазначено учасників господарської операції, зміст та обсяг господарської операції, суму, яка повинна бути сплачена за товар, а також інформацію про оплату: тип оплати банківський переказ протягом 0 днів.

Тобто, на момент проведення митного оформлення - 21.02.2019 вказаний рахунок-фактура від 15.02.2019 повинен був бути оплаченим та видано відповідний документ.

Однак, сам лише рахунок-фактура не підтверджує фактичного здійснення оплати за придбаний товар та в свою чергу не підтверджує правильність визначеної позивачем митної вартості товару.

Будь-яких документів, які б підтверджували оплату придбаного позивачем транспортного засобу (платіжного доручення, розрахункового чека, касового чека, квитанції) позивачем не було надано ні під час митного оформлення ввезеного на митну територію транспортного засобу, ні під час дії гарантійних зобов`язань, не надано таких документів і в ході судового розгляду справи.

Також як вбачається з матеріалів справи, декларантом не повідомлялося митному органу про відсутність понесених витрат на транспортування та страхування, які включаються до митної вартості товару, а в листі від 21.02.2019 повідомив, що додаткові документи відсутні.

Беручи до уваги наведене, суд вважає, що митний орган мав достатньо підстав для сумніву в правильності визначення митної вартості товару. За таких обставин митний орган обґрунтовано запропонував позивачу надати додаткові документи.

Декларант позивача був повідомлений про необхідність надання додаткових документів з метою підтвердження достовірність заявленої митної вартості автомобіля, однак жодних з вказаних документів не подав, що вказує на правомірність дій митного органу при прийнятті оскаржуваних рішень.

Разом з тим, позивачем не спростовано сумнівів митного органу у правильному визначенні митної вартості товару декларантом та не надано жодних із зазначених митницею документів у електронному повідомленні, не надавались такі документі і під час судового розгляду справи.

Вимогами чинного законодавства передбачено, що митниця може вимагати, а декларант має надати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності зазначеної митної вартості товару. Надання неналежних документів не може вважатися виконанням вимог митниці щодо підтвердження митної вартості товарів.

Таким чином, судом встановлено, що митним органом було надано позивачу можливість як під час митного оформлення так і протягом строку дії гарантійних зобов`язань підтвердити та узгодити заявлену митну вартість товару, якою позивач не скористався.

Відповідно до частини десятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; 2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів; 3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Отже, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України згідно з митним режимом імпорту є та ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари. Тобто, мається на увазі, що ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Водночас поданими до митного оформлення документами не підтверджується митна вартість ввезеного позивачем товару та заявлена декларантом на першим методом (за ціною договору) в сумі 1000,00 євро, оскільки позивачем не надано жодного банківського платіжного документа на підтвердження оплати за товар, незважаючи на обов`язковість його подання та інших документів на підтвердження складових митної вартості.

За приписами частини другої статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

З врахуванням досліджених доказів в їх сукупності суд приходить до висновку, що використані декларантом відомості при визначенні у МД від 21.02.2019 №UA205100/2019/005095 митної вартості товару за першим методом не є достовірними, відтак митницею правомірно, відповідно до вимог митного законодавства прийнято рішення про коригування митної вартості товару.

Водночас суд не бере до уваги твердження представника відповідача про те, що позов про оскарження рішення про коригування митної вартості ОСОБА_1 подано до суду поза межами строку дії гарантійних зобов`язань (до 22.05.2019), в межах яких він мав право довести митному органу про правомірність заявленої митної вартості товару, враховуючи наступне.

З даного приводу суд зазначає, що відповідно до статті 8 Конституції України, звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (стаття 55 Конституції України).

За змістом частин третьої і четвертої статті 6 КАС України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Згідно пункту 1 частини першої статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів, поряд з іншим, поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (індивідуальних актів).

Рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів або їх посадових осіб можуть бути оскаржені безпосередньо до суду в порядку, визначеному законом (частина перша статті 29 МК України).

Право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 МК України або до суду також гарантовано підпунктом б пунктом 5 частини другої статті 55 МК України.

Відтак, у спірних правовідносинах законом гарантовано право на оскарження до суду рішення про коригування митної вартості товарів.

Відповідно до частини сьомої статті 55 МК України у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

З наведеного суд дійшов висновку, що правовідносин, які виникають із приписів частини сьомої статті 55 МК України, є реалізацією декларантом права на випуск у вільний обіг товарів у разі не згоди з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів, в тому числі із застосуванням заходів надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Такі правовідносин мають місце виключно між декларантом і митним органом.

У свою чергу частина перша статті 29 і підпункт б пункт 5 частини другої статті 55 МК України врегульовує правовідносини щодо права декларанта оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до суду, без будь яких застережень чи умов, в тому числі за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу.

Крім того, суд зазначає, що відповідно частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином національним законодавством встановлено строк тривалістю у шість місяців, впродовж якого особа може здійснити правовий аналіз рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень та звернутись до суду за захистом у випадку виявлення обставин щодо порушення гарантованих прав, свобод та інтересів такої особи.

Зі змісту положень МК України та КАС України слідує, що положення обумовлених нормативно-правових актів не містять жодних обмежень та винятків для декларанта з приводу неможливості оскаржити ним до суду рішення митного органу про коригування митної вартості та захистити порушене право в продовж шести місяців (з моменту його отримання) залежно від того, закінчився строк дії гарантійних зобов`язань чи ні.

Крім того, відповідно до частини першої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Офіційне розуміння правової визначеності як елемента верховенства права надано в п. 3.1. мотивувальній частині рішення Конституційного Суду України від 29.06.2010 №17-рп по справі №1-25/2010, відповідно до якого: одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачити юридичні наслідки своєї поведінки.

Вказані обставини справи свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право в суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що Волинська митниця ДФС як суб`єкт владних повноважень правомірно винесла рішення про коригування митної вартості товарів від 21.02.2019 № UA 205110/2019/000201/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 21.02.2019 №UA 205110/2019/00201, відтак позовні вимоги позивача є безпідставними, з огляду на що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Волинську митницю ДФС визнати заявлену декларантом митну вартість товару та повернути надмірно сплачену різницю між сумою митних платежів, обчисленою та зазначеною в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товару, визначеною декларантом, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 301 МК України передбачено, що повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.

У відповідності до частини третьої статті 301 МК України помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Послідовність та порядок виконання дій посадовими особами митниць Державної фіскальної служби при поверненні суб`єктам господарювання та/або фізичним особам коштів авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів, контроль за справлянням яких здійснюється митницями ДФС, та пені, у тому числі у випадках, зазначених у частинах дев`ятій, десятій статті 55, частині п`ятій статті 299, частинах третій, п`ятій статті 301 МК України, статті 43 Податкового кодексу України визначає Порядок повернення авансових платежів (передоплати) і помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 року № 643 (далі - Порядок № 643).

Враховуючи те, що судом рішення про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 21.02.2019 № UA 205110/2019/000201/2 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 21.02.2019 №UA 205110/2019/00201 визнані правомірними та не скасовані, тому у позивача не виникли підстави для повернення надмірно сплаченої різниці між сумою митних платежів, обчисленою та зазначеною в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товару, визначеною декларантом, внаслідок чого вказана позовна вимога є передчасною та такою, що задоволенню не підлягає.

Згідно з вимогами статті 139 КАС України, оскільки суд відмовляє в задоволенні позову, то судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 243 ч.3, 245, 246, 262, 295, 297, підпункту 15.5 пункту І розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 21.02.2019 № UA 205110/2019/000201/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 21.02.2019 №UA 205110/2019/00201 відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя Р.С. Денисюк

Повний текст рішення складено 22 жовтня 2019 року.