Справа № 260/485/19
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року№ 857/8930/19
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Курильця А.Р., Мікули О.І.,

при секретарі судового засідання - Пильо І.І.

розглянувши у відкритому судовому в м.Львові апеляційну скаргу Закарпатської митниці ДФС на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 року у справі №260/485/19 (суддя Гаврилко С.Є., рішення ухвалене о 13/29 год, м.Ужгород, повний текст складено 29 липня 2019 року) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДумаВ» до Закарпатської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ДумаВ» (далі - ТОВ) звернулося до суду позовом до Закарпатської митниці ДФС (далі - Митниця) про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 05.02.2019 №UA305310/2019/00008 (далі - Картка відмови).

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 року позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В доводах апеляційної скарги посилається на обставини викладені ним у відзиві на позов та вказує, що 05.02.2019 громадянин України ОСОБА_1 , мав намір здійснити міжнародне перевезення через пункт пропуску «Дякове» на вантажному автомобілі Citroen Jumper, з паспортом громадянина України. До митного контролю вказаним громадянином було подано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а також паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону (закордонний паспорт громадянина України). За результатами опрацювання поданих до митного контролю документів та наявної в базі даних ЄАІС попередньої митної декларації на ввезення товару в асортименті для використання в легкій промисловості відповідачем було встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином України, та має постійне місце проживання в Україні, здійснював ввезення товару та транспортного засобі, який належать підприємствам-нерезидентам, а вказане ввезення є частиною зовнішньо економічної операції по ввезенню товару для подальшого митного оформлення в режимі «переробка на митній території Україна». Документи відповідних компетентних органів країни реєстрації підприємства-нерезидента (свідоцтво про реєстрацію автомобіля, товаросупровідні документи) вказують, що ОСОБА_1 надавав послуги підприємству-нерезиденту (позивачу) щодо керування транспортним засобом. Транспортний засіб Citroen Jumper є вантажним автомобілем, який класифікується за товарної позицією УКТ ЗЕД 8704 (загальною вагою до 3,5 тон). Письмове декларування транспортного засобу, в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, та застосування заходів гарантування, передбачених розділом X Митного Кодексу України (далі - МК), ОСОБА_1 здійснено не було. На підставі чого і було видано оскаржувану Картку відмови.

Крім того, апелянт подав заяву про розгляд справи у відсутності його представників.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

ТОВ в судове засідання не надіслало свого представника, про дату, час та місце розгляду справи повідомлено належним чином, а тому апеляційний суд відповідно до частини відповідно до частини четвертої статті 229, частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не підтверджено належними доказами правомірність прийняття оскаржуваної Картки відмови.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно витягну з Торгового реєстру ТОВ 04.02.2011 зареєстроване за №45984824, як підприємство, предметом діяльності якого є: купівля товару з метою його продажу кінцевому споживачеві (роздрібна торгівля) та іншим підприємствам (оптова торгівля); посередницька діяльність у сфері торгівлі; посередницька діяльність у сфері послуг; оренда рухомих речей; підготовчі роботи для будівництва; оздоблення роботи фасадів та інтер`єру; міжнародне товарно-транспортне транспортування. Місцезнаходження ТОВ: вул.Капітана Наклепку , 41 , Міхалцове, індекс 07101 , країна Словацька Республіка (далі - СР) (а.с.24-26).

04.02.2019 між TOB (перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Белко» (замовник) (далі - ТОВ-1) укладено договір транспортних послуг №04/02/2019 про здійснення перевезення вантажу (товару) за маршрутом м.Маргіта (Румунія) - м.Рівне (Україна) (далі - Договір; а.с.38-41).

Згідно із довіреністю від 04.02.2019 позивач в особі виконавчого директора Дешко Ю., уповноважило ОСОБА_1. для використання вантажного транспортного засобу Citroen Jumper р.н. НОМЕР_1 , 2016 року випуску (далі - ТЗ) на території СР та за кордоном для здійснення перевезень з м.Маргіта (Румунія) до м.Рівного (України) (а.с.33, 34).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ № НОМЕР_2 , користувачем вказаного ТЗ є ТОВ (а.с.15-18).

04.02.2019 TOB-1 подано Митниці попередню митну декларацію UA204000/2019/901060 з метою митного оформлення товару (вішаки пластмасові для одягу 5143 шт; тканина синтетична 10607,24 м2; гудзики пластмасові 66859 шт; етикетки текстильні 15429 шт; воротники 5143 шт; етикетки картонні 5143 шт; пакети пакувальні 514 шт; нитки швейні 405225 м; тканина бововняна 578,37 м2), який підлягав перевезенню на митну територію України (а.с.36, 37).

З метою митного оформлення вказаного товару уповноваженою особою ОСОБА_4 в інтересах позивача (декларанта) подано до відповідача митну декларацію від 06.05.2019 № UA204010/2019/006336 (а.с.27-31).

05.02.2019 громадянин України ОСОБА_1 , на підставі виданої йому ТОВ довіреності мав намір здійснити міжнародне перевезення через пункт пропуску «Дякове» на вантажному автомобілі Citroen Jumper, державний реєстраційний номер Словаччини НОМЕР_1 . До митного контролю вказаним громадянином було подано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону НОМЕР_4 від 24.06.2016.

Відповідно до оскаржуваної Картки відмови, відповідачем 05.02.2019 відмовлено в пропуску через митний кордон України. Зазначено, що громадянин України ОСОБА_5 мав намір здійснити міжнародне перевезення товарів на основі заключеного міжнародного трудового договору на транспортному засобі марки IVEKO з р.н. Польщі НОМЕР_5; свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 02.12.2016. Даний транспортний засіб підпадає під класифікацію згідно з УКТ ЗЕД 8704. Таке міжнародне перевезення суперечить частині четвертій статті 380 МК, а саме: а саме транспортні засоби, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД, та причепи до них, що класифікуються за товарною позицією 8716 згідно з УКТ ЗЕД, які ввозяться громадянами-резидентами у зв`язку з виконанням своїх обов`язків за укладеними трудовими договорами з підприємствами-нерезидентами, що підтверджується документами відповідних компетентних органів країни реєстрації підприємства-нерезидента, для цілей цього Кодексу вважаються транспортними засобами особистого користування. Тимчасове ввезення громадянами-резидентами на митну територію України таких транспортних засобів дозволяється на строк до 10 діб за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, та із застосуванням до них заходів гарантування, передбачених розділом X цього Кодексу. Згідно розділу Х МК, громадянин не має коштів для сплати заходів гарантування для ТЗ (а.с.14).

Згідно з положеннями пунктів 59, 60 частини першої статті 4 МК (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) транспортні засоби комерційного призначення - це будь-яке судно (у тому числі самохідні та несамохідні ліхтери та баржі, а також судна на підводних крилах), судно на повітряній подушці, повітряне судно, автотранспортний засіб (моторні транспортні засоби, причепи, напівпричепи) чи рухомий склад залізниці, що використовуються в міжнародних перевезеннях для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів разом з їхніми звичайними запасними частинами, приладдям та устаткуванням, а також мастилами та паливом, що містяться в їхніх звичайних баках упродовж їхнього транспортування разом із транспортними засобами комерційного призначення;

транспортні засоби особистого користування - наземні транспортні засоби товарних позицій 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепи до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД, плавучі засоби та повітряні судна, що зареєстровані на території відповідної країни, перебувають у власності або тимчасовому користуванні відповідного громадянина та ввозяться або вивозяться цим громадянином у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію виключно для особистого користування, а не для промислового або комерційного транспортування товарів чи пасажирів за плату або безоплатно;

Відповідно до частини четвертої статті 380 МК тимчасове ввезення громадянами-резидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепів до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобов`язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Тимчасове ввезення громадянами-резидентами на митну територію України інших транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року під письмове зобов`язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, та із застосуванням до них заходів гарантування, передбачених розділом Х цього Кодексу.

Транспортні засоби, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД, та причепи до них, що класифікуються за товарною позицією 8716 згідно з УКТ ЗЕД, які ввозяться громадянами-резидентами у зв`язку з виконанням своїх обов`язків за укладеними трудовими договорами з підприємствами-нерезидентами, що підтверджується документами відповідних компетентних органів країни реєстрації підприємства-нерезидента, для цілей цього Кодексу вважаються транспортними засобами особистого користування. Тимчасове ввезення громадянами-резидентами на митну територію України таких транспортних засобів дозволяється на строк до 10 діб за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, та із застосуванням до них заходів гарантування, передбачених розділом X цього Кодексу.

Строки, передбачені абзацами першим, другим, третім та п`ятим цієї частини, можуть бути продовжені органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів.

Громадяни-резиденти, які перебувають на тимчасовому консульському обліку в консульській установі України за кордоном, мають право тимчасово ввозити на митну територію України під письмове зобов`язання про зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, один транспортний засіб особистого користування, що класифікується за товарною позицією 8703 (крім товарної підпозиції 8703 10) згідно з УКТ ЗЕД, та причіп до нього, що класифікується за товарною підпозицією 8716 10 згідно з УКТ ЗЕД (за умови ввезення разом із транспортним засобом), на строк, що не перевищує 60 днів протягом одного календарного року (який може бути як безперервним, так і з перервами), без сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів. Зазначені транспортні засоби можуть бути тимчасово ввезені на митну територію України за умови подання органу доходів і зборів документів, що підтверджують право власності громадянина на такі транспортні засоби та їх реєстрацію на території відповідної країни.

Статтею 103 МК передбачено, що тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

За змістом частини першої статті 189 МК транспортні засоби комерційного призначення, що використовуються для переміщення товарів та/або пасажирів через митний кордон України, можуть тимчасово ввозитися на митну територію України без справляння митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до частини першої статті 105 МК у митний режим тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами поміщуються виключно товари, транспортні засоби комерційного призначення, зазначені у статті 189 цього Кодексу та в Додатках В.1-В.9, С, D до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік), на умовах, визначених цими Додатками, а також повітряні судна, які ввозяться на митну територію України українськими авіакомпаніями за договорами оперативного лізингу.

Нормами пункту 8 частини третьої статті 110 МК гарантія дотримання вимог митного режиму тимчасового ввезення не вимагається щодо транспортних засобів комерційного призначення.

Питання про тимчасове ввезення на митну територію України в режимі тимчасового ввезення транспортних засобів комерційного призначення регулюються, крім МК, також «Конвенцією про тимчасове ввезення» (м. Стамбул, 1990 рік; далі Конвенція) до якої Україна приєдналась згідно Закону України «Про приєднання України до Конвенції про тимчасове ввезення» від 24.03.2004.

Положеннями частини другої статті 2 Конвенції передбачено, що не впливаючи на положення Додатка E, режим тимчасового ввезення надається з загальним умовним звільненням від ввізного мита і податків та без застосування ввізних обмежень чи заборон економічного характеру.

Згідно стаття 2 Додатку С (щодо транспортних засобів) до Конвенції користуються правом на тимчасове ввезення відповідно до статті 2 цієї Конвенції: a) транспортні засоби комерційного чи приватного використання; b) запасні частини та устаткування, які ввозяться для використання при ремонті раніше тимчасово ввезеного транспортного засобу. На замінені та не вивезені частини та устаткування нараховуватимуться ввізне мито й податки, якщо тільки з ними не були проведені дії, передбачені статтею 14 цієї Конвенції.

Відповідно до пункту «а» статті 5 Додатка С до Конвенції для того, щоб можна було скористатись правами на пільги, що надаються цим Додатком: транспортні засоби комерційного використання повинні бути зареєстрованими на території, яка не є територією тимчасового ввезення, на ім`я особи, яка зареєстрована або постійно проживає за межами території тимчасового ввезення, і ввозитись та використовуватись особами, які здійснюють свою діяльність з такої території.

Статтею 6 Додатку до Конвенції визначено, що згода на тимчасове ввезення транспортних засобів надається без вимагання митного документа або гарантії.

Пунктом «а» статті 7 Додатка С до Конвенції передбачено, що транспортні засоби комерційного використання можуть використовуватись третіми особами, які мають належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення і які здійснюють свою діяльність на користь останнього, навіть якщо вони зареєстровані або постійно проживають на території тимчасового ввезення.

За змістом пункту «b» статті 1 Додатку С до Конвенції «комерційне використання» означає: платне перевезення осіб або промислове чи комерційне платне або безоплатне перевезення вантажів.

Виходячи з наведеного вище, апеляційний суд погоджується з доводами позивача щодо того, що оскільки ТЗ на якому ОСОБА_1 ввозив на митну територію України є транспортним засобом комерційного призначення, такий зареєстровано в СР, тобто на території яка не є територією тимчасового ввезення, а також ТЗ було ввезено на митну територію України третьою особою, який мав належний дозвіл користувача на тимчасове ввезення (довіреність) і здійснював свою діяльність на користь позивача, тому відповідач відповідно до вимог МК та Конвенції не мав права вимагати від водія відповідного ТЗ внесення сплати гарантій сплати митних платежів за автомобіль при перетині митного кордону України.

При цьому, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржника про те, що громадянин ОСОБА_1 перебував у Трудових відносинах з ТОВ, так як жодних доказів на підтвердження таких обставин не надано при цьому, згідно наявної у матеріалах справи довіреності ОСОБА_1 надавав послуги позивачу по керуванню ТЗ, а не здійснював таку діяльність на підставі трудового договору.

Крім того, суд першої інстанції звернув увагу на те, що відповідач у Картці відмови навів суперечливі відомості, зазначивши, що ОСОБА_1 здійснив міжнародне перевезення товарів на транспортному засобі марки IVEKO з р.н. Польщі НОМЕР_5 і при цьому не вжив заходів гарантування митних платежів за ТЗ. Також у Картці відмови невірно зазначено свідоцтво про реєстрацію ТЗ, на якому водій здійснював перевезення наведеного вище товару.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачем не підтверджено належними доказами правомірність прийняття оскаржуваної Картки відмови

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Закарпатської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Головуючий суддя В. Я. Качмар
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 21 жовтня 2019 року.