Справа № 520/7511/19
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2019-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Рішення

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"17" жовтня 2019 р. № 520/7511/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Спірідонов М.О.

за участю секретаря судового засідання Попова А.О.

представника позивача - Філатова П.А.,

представника відповідача - Білоконь С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

"КОМКОН ТРАФІК" (61058, м. Харків, вул. Данилевського , буд. 27, кв. 11)
до Головного управління ДФС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, буд. 46)
про скасування податкових повідомлень-рішень. ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "КОМКОН ТРАФІК" , звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області №2 від 11.09.2018 року, №2, 2 від 16.07.2019 року.

В обґрунтування позову зазначено, що податкові повідомлення-рішення № 2 яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на 4173592,50 грн., (з яких податок - 3338874.00 грн., штрафна санкція - 834718.50грн.) та № 2 яким збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ на 2816660.00 грн., (з яких податок - 1877744.00 грн., штрафна санкція - 938872,00 грн.) є незаконним та такими, що винесені з порушенням норм чинного законодавства , а тому підлягають скасуванню. Представник позивача в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання з`явився, щодо задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі зазначивши, що податкові повідомлення-рішення №2 від 11.09.2018 року, №2, 2 від 16.07.2019 року є законними та такими, що винесені в межах чинного законодавства України, а тому не підлягають скасуванню. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів. Судом встановлено, що працівниками ГУ ДФС у Харківській області була проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «Комкон Трафік» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 08.02.2017 року по 31.03.2019 року, валютного законодавства за період з 08.02.2017 по 31.03.2019 року, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування за період з 08.02.2017 року по 31.03.2019 року, іншого законодавства за період з 08.02.2017 року по 31.03.2019 року.

За наслідками перевірку було складено акт № 2105/20-40-14-12-09/41138650 від 18.06.2019 року яким було встановлено порушення позивачем :

- п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України внаслідок неправомірного визначення показників Податкової декларації з податку на прибуток підприємства в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, всього у сумі 3338874 грн., в тому числі за 2017 рік на суму 1335960 грн., за 2018 рік на суму 1947528 грн., за 1 кв. 2019 року на суму 55386 грн.;

- п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст.198 ПК України, в результаті чого підприємством завищено податковий кредит на загальну суму 1877744 грн., в тому числі за травень 2017 року на суму 47523 грн., за серпень 2017 року на суму 197 036 грн., за вересень 2017 року на суму 86675 грн., за грудень 2017 року на суму 69455., за січень 2018 року на суму 12251 грн., за лютий 2018 року на суму 80823 грн., за березень2018 року на суму163 621 грн., за квітень 2018 року на суму 34347 грн., за травень 2018 року на суму 200919 грн., за червень 2018 року на суму 129593 грн., за липень 2018 року на суму 124034 грн., за серпень 2018 року на суму 26936 грн., за вересень 2018 року на суму 45763 грн., за жовтень2018 року на суму 157411 грн., за листопад 2018 року на суму 365664 грн., за грудень 2018 року на суму 18919 грн., за лютий 2019 року на суму 8612 грн., що призвело до заниження суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету на загальну суму 1877744 грн., в тому числі за травень 2017 року на суму 47523 грн., за серпень 2017 року на суму 197 036 грн., за вересень 2017 року на суму 86675 грн., за грудень 2017 року на суму 69455., за січень 2018 року на суму 12251 грн., за лютий 2018 року на суму 80823 грн., за березень2018 року на суму163 621 грн., за квітень 2018 року на суму 34347 грн., за травень 2018 року на суму 200919 грн., за червень 2018 року на суму 129593 грн., за липень 2018 року на суму 124034 грн., за серпень 2018 року на суму 26936 грн., за вересень 2018 року на суму 45763 грн., за жовтень2018 року на суму 157411 грн., за листопад 2018 року на суму 365664 грн., за грудень 2018 року на суму 18919 грн., за лютий 2019 року на суму 8612 грн.

На підставі вище зазначеного акту відповідачем щодо ТОВ «Комкон Трафік» (позивач) були 16 липня 2019 року винесені податкові повідомлення-рішення № 2 (збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на 4173592,50 грн., з яких податок - 3338874.00 грн., штрафна санкція - 834718.50 грн.) та № 2 (збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ на 2816660.00 грн., з яких податок - 1877744.00 грн., штрафна санкція - 938872,00 грн.).

Також відповідачем була проведена документальна позапланова перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства України щодо господарських взаємовідносин з контрагентами-постачальниками ТОВ «Сталь Енегопром» за червень 2017 року, ТОВ «Технео-Резерв» за квітень 2017 року, ТОВ «Логістік Сервіс Восток» за липень 2017 року, ТОВ «Компанія Сонячна Земля» за вересень 2017 року, ТОВ «Бардо Груп» за листопад 2017 року, а також даних щодо подальшої реалізації та/або використання у власній господарській діяльності придбаних товарів (робіт, послуг).

За наслідками перевірки було складено акт від 28.08.2018 року за № 3610/20-40-14-12-11/41138650 яким було встановлено порушення позивачем положень п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, ст. 198, п. 201.1, п. 201.7 ст. 201 ПК України в результаті чого підприємством завищено податковий кредит на суму 841143 грн., у зв`язку з документально оформленими операціями з ТОВ «Сталь Енегопром» за червень 2017 року, ТОВ «Технео-Резерв» за квітень 2017 року, ТОВ «Логістік Сервіс Восток» за липень 2017 року, ТОВ «Компанія Сонячна Земля» за вересень 2017 року, ТОВ «Бардо Груп» за листопад 2017 року вище вказані порушення призвели до заниження суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті (перерахування) до бюджету у розмірі 841413 грн.. в т.ч. за квітень 2017 року на суму 17979 грн., за червень 2017 року на суму 94080 грн., за липень 2017 року на суму 78440 грн., за вересень 2017 року на суму 184111 грн., за листопад 2017 року на суму 466803 грн..

На підставі вище зазначено акту перевірки відповідачем відносно позивача було винесено податкове повідомлення-рішення від 11 вересня 2018 року № яким було збільшено суму податку на додану вартість на суму 1051766 грн. 25 коп. з яких 841413 сума збільшеного податкового зобов`язання та 210353,25 грн. штрафних (фінансових) санкцій

Згідно висновків акту перевірки відповідачем встановлено порушення за операціями з наступними контрагентами: ТОВ «Протек Агро Груп», TOB «Технопром Торг», ТОВ «Компанія Сонячна Земля», ТОВ «Сталь Енергопром», ТОВ «Слім Груп», ТОВ «СТКом», ТОВ «Метпромтех Плюс», TOB «РТ Електронні Компоненти».

Суд зазначає, що в вище зазначених актах перевірки обставини належності оформлення первинних документів, обставини реєстрації складених контрагентами податкових накладних ЄРГІН, обставини оплати вартості товару контролюючим органом в відповідачем не заперечувались.

Також відповідачем в вище зазначених актах перевірки відповідачем не зазначалось, що надані позивачем не містять дефектів форми, змісту, підстав походження, котрі б у силу приписів ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», ст. 44 ПК України, ст.ст. 215. 216, 228 ЦК України, ст.ст. 207. 208 ГК України позбавляли ці документи юридичної сили.

Суд зазначає, що підставою для висновків відповідача про порушення позивачем вимог ПК України є його послання на ті обставини, що позивачем до перевірки не були надані ТТН, а також що контрагенти позивача не знаходяться за юридичними адресами, у них відсутні основні фонди, а також що в Єдиному державного реєстру судових рішень наявна інформація щодо участі їх у кримінальних провадженнях, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 209, ч. З ст. 358 КК України.

Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що позивачем на умовах без договірної поставки на підставі рахунків протягом жовтня 2017 року - січня 2019 року придбавались у TOB «РТ Електронні Компоненти» електронні комплектуючі для світлофорів, зокрема, мікросхеми, плати, транзистори, світлодіоди, що підтверджується видатковими накладними.

За наслідком операції від постачальника отримано податкові накладні, зареєстровані в ЄРПН. Доставка товарів відбувалась шляхом пересилання службою доставки «Нова Пошта», про що свідчать експрес-накладні. Оплату здійснено в повному обсязі, про що свідчать виписки по банківському рахунку позивача за відповідні дати.

Також судом встановлено, що позивачем на умовах без договірної поставки на підставі рахунків було здійснено придбання у ТОВ «Метпромтех Плюс» технічних комплектуючих до світлофорів та контролерів дорожніх, зокрема, гвинтів, панелей, планок, фланців, кронштейнів, що підтверджується видатковими накладними.

За наслідком операції від постачальника отримано податкові накладні, зареєстровані в ЄРПН. Оплату здійснено в повному обсязі, про шо свідчать виписки по банківському рахунку позивача за відповідні дати.

Крім цього судом встановлено, що позивачем на умовах без договірної поставки на підставі рахунків було здійснено придбання у ТОВ «Протек Агро Груп» РоЕ комутатора Utero, модулів контролера дорожнього джерела живлення (КДІП), контролера дорожнього процесора (КДП) та контролера дорожнього управління (КДУ), матриць світлофорних, що підтверджується видатковими накладними: № 0129/16 від 29.01.2018 року. № ПА-1226/11 від 26.12.2017 року. № ПА-1221/09 від 21.12.2017 року. За наслідком операції від постачальника отримано податкові накладні, зареєстровані в ЄРПН. Транспортування товару відбулось транспортом перевізника ФО-П ОСОБА_1 що оформлено товарно-транспортними накладними № Р219-03 від 29.01.2018 року. № Р1226/11 від року, № Р1221/09 від 21.12.2017 року. Оплату здійснено в повному обсязі, про що свідчать виписки по банківському рахунку позивача за відповідні дати.

Також судом встановлено, що позивачем на умовах без договірної поставки на підставі рахунку № ТТ-1027 від 2017 року було здійснено придбання у ТОВ «Технопром Торг» модулів контролера дорожнього джерела живлення (КДІП), контролера дорожнього процесора (КДП) та контролера дорожнього управління (КДУ), матриць світлофорних, що підтверджується видатковою накладною № ТТ-1027 від 27.10.2017 року. За наслідком операції від постачальника отримано податкову накладну № 155 від 27.10.2017 року. Транспортування товару відбулось транспортом перевізника ФО-П ОСОБА_1 що оформлено товарно-транспортною накладною № Р1027 від 27.10.2017 року. Оплату здійснено в повному обсязі, про що свідчать виписки по банківському рахунку позивача за відповідні дати.

Судом встановлено, що позивачем на умовах без договірної поставки на підставі рахунків було здійснено придбання у ТОВ «Компанія Сонячна Земля» модулів контролера дорожнього джерела живлення (КДІП), контролера дорожнього процесора (КДП) та контролера дорожнього управління (КДУ). матриць світлофорних, що підтверджується видатковими накладними № СЗ- 0830/06 від 30.08.2017 року, № СЗ-0929 від 29.09.2017 року. За наслідком операції від постачальника отримано податкові накладні, зареєстровані в ЄРПН. Транспортування товару відбулось транспортом перевізника ФО-П ОСОБА_1 що оформлено товарно- транспортними накладними № 830-06 від 30.08.2017 року, № 0929 від 29.09.2017 року. Оплату здійснено в повному обсязі, про що свідчать виписки по банківському рахунку позивача за відповідні дати.

Також судом встановлено, що позивачем на умовах без договірної поставки на підставі рахунку № СТ-0606 від 2017 року було здійснено придбання у ТОВ «Сталь Енергопром» відеодетектора Citilog XCam-P. що підтверджується видатковою накладною № СТ-0606/08 від 06.06.2017 року. А за рахунками № СТ-517 від 15.05.2017 року і № СТ-0530 від 30.05.2017 року було придбано модулі контролера дорожнього джерела живлення (КДІП). контролера дорожнього процесора (КДП) та контролера дорожнього управління (КДУ) та інші комплектуючі, що підтверджується видатковими накладними № СТ-0517/03 від 17.05.2017 року та № СТ-0530/01 від 30.05.2017 року. За наслідком операції від постачальника отримано податкові накладні, зареєстровані в ЄРПН. Транспортування товару відбулось транспортом перевізника ФО-П ОСОБА_1 що оформлено товарно-транспортними накладними № Р517 від 17.05.2017 року, № Р525-03 від 2017 року, № 0606 від 06.06.2017 року. Оплату здійснено в повному обсязі, про що свідчать виписки по банківському рахунку позивача за відповідні дати.

В подальшому відеодетектор Citilog XCam-P, придбаний у ТОВ «Сталь Енергопром». було поставлено на адресу КП «Міськелектротранссервіс» згідно видаткової накладної № 1205- 04 від 05.12.2017 року. Модулі контролера дорожнього джерела живлення (КДІГІ), контролера дорожнього процесора (КДП) та контролера дорожнього управління (КДУ), матриці світлофорні, електронні та технічні комплектуючі, придбані у інших контрагентів, увійшли до складу контролерів дорожніх «КОМКОН-КДК» та світлофорів «КОМКОН», що виготовляються позивачем в межах провадження основного виду діяльності (виробництво електричного устаткування. КВЕД 27.90).

Крім цього судом встановлено, що позивачем на умовах договорів поставки було здійснено придбання у ТОВ «Слім Груп» модулів контролера дорожнього джерела живлення (КДІП). контролера дорожнього процесора (КДП) та контролера дорожнього управління (КДУ). матриць світлофорних, що підтверджується видатковими накладними: № 1113/04 від 13.11.2018 року, № 1126/13 від 26.11.2018 року, № 1128/15 від 28.11.2018 року, №1128/16 від 28.11.2018 року. № 1126/11 від 26.12.2018 року, № 1226/12 від 26.12.2018 року, № 226/13 від 26.12.2018 року, №1226/14 від 26.12.2018 року, № 1226/15 від 26.12.2018 року, № 1226/09 від 26.12.2018 року, № 1226/10 від 26.12.2018 року. За наслідком операції від постачальника отримано податкові накладні, зареєстровані в ЄРПН.

Транспортування товару відбулось транспортом перевізника ФО-П ОСОБА_2 , що оформлено товарно-транспортними накладними. Оплату здійснено в повному обсязі, про що свідчать виписки по банківському рахунку позивача за відповідні дати.

Також судом встановлено, що позивачем на умовах без договірної поставки на підставі рахунку № 0922 від 22.09.2017 року було здійснено придбання у ТОВ «СТКом» РоЕ комутаторів Utero, що підтверджується видатковою накладною № 1 від 25.09.2017 року. За наслідком операції від постачальника отримано податкову накладну № 20 від 25.09.2017 року. Транспортування товару відбулось транспортом перевізника ФО-П ОСОБА_3. що оформлено товарно-транспортною накладною № Р1 від 25.09.2017 року. Оплату здійснено в повному обсязі, про що свідчать виписки по банківському рахунку позивача за відповідні дати.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з ст. 198.3. Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до ст. 198.6. Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно ст.201.1 Податкового кодексу України, платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; є) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Відповідно до положень п. 201.10. ст. 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Господарською операцією, згідно зі ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Отже вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Наявні у платника податків первинні документи та дані бухгалтерського обліку платника податків свідчать, що господарські операції по взаємовідносинам з контрагентами-постачальниками мали вплив на наступні показники рахунків бухгалтерського обліку: Д-т 903 «Собівартість реалізованих робіт та послуг» - К-т 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками», Д-т 641 «Рахунок по податкам» - К-т 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками», Д-т 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» - К-т 311 «Поточні рахунки в національній валюті» Д-т 792 «Результат фінансових операцій» - К-т 903 «Собівартість реалізованих робіт та послуг». Зазначені зміни показників бухгалтерського обліку, що свідчать про реальність господарських операцій, були підтверджені податковим ревізором-інспектором в Акті перевірки.

Ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99р. №996-XIV та Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Мінфіну України від 24.05.95 р. № 88 (зареєстровано в Мін`юсті України 05.06.95 р. за № 168/704) встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Порушення відповідачем прав позивача, пов`язані з неправильним визначенням податкових зобов`язань з податку на прибуток

Згідно п.п. 134.1.1. п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткуванням податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття в фінансовій звітності визначені Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженим наказом Міністерства фінансів України №318 від 31.12.1999 р. Згідно даного стандарту прямі витрати - витрати, що можуть бути віднесені безпосередньо до конкретного об`єкта витрат економічно доцільним шляхом. Об`єкт витрат - продукція, роботи, послуги або вид діяльності підприємства, які потребують визначення пов`язаних з їх виробництвом (виконанням) витрат. Витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань. Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені. Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені.

Порушення відповідачем прав позивача, пов`язані з протиправним збільшенням податкових зобов`язань з податку на прибуток та податку на додану вартість контролюючим органом

Виходячи із системного аналізу норм Податкового кодексу України та інших законодавчих актів з питань оподаткування (п.п. 6-14 позовної заяви), витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток та податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість, мають бути підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Виникнення у платника податку права на податковий кредит та витрати не ставиться у залежність від дотримання вимог податкового законодавства і сплатою податку до бюджету іншими суб`єктами господарювання.

Згідно п. 5 Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 20.08.2015 №727 факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів. Акт перевірки не містить конкретних зауважень щодо форми та змісту первинних документів платника податків, висновки про нереальність господарських операцій платника податків спираються виключно на податкову інформацію, отриману від інших органів фіскальної служби.

Суд зазначає, що зі змісту акта перевірки, контролюючим органом не наведено конкретних порушень норм п. 201.1 ст.201 Податкового кодексу України, а саме які з перелічених зазначеною нормою реквізитів не відповідають вимогам закону. Наявні у платника податків витяги з єдиного реєстру податкових накладних свідчать, що видані контрагентами-постачальниками податкові накладні пройшли перевірку ДФС України та успішно включені до єдиного реєстру податкових накладних. На момент здійснення господарської операції платник податків не отримував від податкових органів жодних застережень щодо ризиків укладення договорів із зазначеним контрагентом.

Суд зазначає, що зіставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб`єкта господарювання, що здійснюється контролюючими органами, з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій і розрахунків, що здійснювалися між ними, для з`ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків, законодавчо врегульовано Порядком проведення контролюючими органами зустрічних звірок, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 р. №1232 з наступними змінами та доповненнями. Як слідує з п. З цього Порядку з метою проведення зустрічної звірки контролюючий орган (ініціатор) надсилає контролюючому органу (виконавцю), на обліку в якому перебуває суб`єкт господарювання, запит про проведення зустрічної звірки для підтвердження отриманих від платника податків та зборів даних. Всупереч встановленому порядку жодних запитів на проведення зустрічної звірки по взаємовідносинам платника податків із зазначеними контрагентами не надходило.

Враховуючи вище викладене в системному аналізі суд приходить до висновку, що у разі, якщо дії платника податку свідчать про його добросовісність, а вчинені ним господарські операції не викликають сумніву в їх реальності та відповідності дійсному економічному змісту, для підтвердження права на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування достатньо наявності належним чином оформлених документів, зокрема податкових накладних. При цьому не є підставою для відмови у праві на податковий кредит та бюджетне відшкодування з податку на додану вартість порушення податкової дисципліни, вчинені контрагентом платника податку.

Крім цього відсутність контрагентів позивача за місцем реєстрації не може свідчити про невиконання цими суб`єктами договірних зобов`язань, як не може свідчити про вказане і відсутність достатніх (на думку контролюючого органу) матеріальних та трудових ресурсів, зокрема виробничих баз, складських приміщень, оскільки на момент виникнення спірних правовідносин контрагенти позивача не були позбавлені права укладати з іншими суб`єктами господарювання договорів з метою виконання своїх зобов`язань перед позивачем.

Висновки податкового органу про можливі порушення податкового законодавства зі сторони контрагентів позивача не є підставою для висновку про порушення саме позивачем вимог податкового законодавства та про відсутність у покупця права на формування податкового кредиту з ПДВ з фактом оплати. В силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» позивач та контрагенти позивача є окремими суб`єктами права зі статусом юридичної особи, а відтак позивач та контрагенти позивача є окремими платниками податку на додану вартість та податку на прибуток. За таких обставин, межі юридичної відповідальності кожного платника податків, яка відповідно до ст. 61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Ця правова позиція знайшла своє втілення у правовій позиції, висловленій у постановах Верховного Суду України від 31.01.2011 року у справі № 21-47аЮ , від 31.10.2014 року у справі № 21-318а14, від 20.06.2017 р. у справі № 21-1807а16, від 27.01.2016 р. у справі № 21-5333а15.

Зазначена позиція також узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини, яку суди України застосовують як джерело права, відповідно до положень статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини". Так, Європейський Суд з прав людини, у своєму рішенні від 22.01.2009 р. у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов`язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню.

Суд звертає увагу, що наявні в справі документи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентами взаємоузгоджених спільних зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад з метою проведення безтоварних операцій та отримання незаконної податкової вигоди, а отже при складанні акту перевірки контролюючим органом використано необґрунтовані дані, а також суб`єктивні припущення, які не мають підтверджуючих доказів та належного обґрунтування. Таким чином, висновки акту податкової перевірки є необґрунтованими, а винесені на його основі повідомлення-рішення - протиправними.

Проаналізувавши наведені норми та дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що укладений правочини між позивачем та ТОВ «Протек Агро Груп», TOB «Технопром Торг», ТОВ «КомпаніяСонячна Земля», ТОВ «Сталь Енергопром», ТОВ «Слім Груп», ТОВ «СТКом», ТОВ«Метпромтех Плюс», TOB «РТ Електронні Компоненти» є дійсними, виконаними сторонами в повному обсязі, без претензій та зауважень, не кім не оскарженими та у судовому порядку не визнані не дійсними.

Суд вказує, що про фактичне виконання вищезазначених договорів свідчать первинні бухгалтерські та податкові документи, виписані відповідно до п.9.2. ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансової звітності в Україні п.2.4. ст.2 "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку".

Податкові накладні, складені на виконання операцій позивачем з вказаними контрагентами, не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу п.201.1, 201.4, 201.6 ст.201 Податкового кодексу України спричиняють втрату податковими накладними юридичної сили і доказовості.

Щодо посилання відповідача на ту обставину, що контрагенти позивача ТОВ «Протек Агро Груп», TOB «Технопром Торг», ТОВ «КомпаніяСонячна Земля», ТОВ «Сталь Енергопром», ТОВ «Слім Груп», ТОВ «СТКом», ТОВ«Метпромтех Плюс», TOB «РТ Електронні Компоненти» є учасником кримінальних проваджень за фактом скоєння злочину, передбаченого статтею 205, 209, 212 Кримінального кодексу України, то зазначене посилання суд вважає необґрунтованим, оскільки доказів яків б свідчили про наявність вироку суду відносно контрагента позивача, який би набрав законної сили, під час розгляду справи, контролюючим органом не надано, а отже сам по собі факт порушення кримінальної справи не може слугувати належним доказом фіктивності вище зазначених господарських операцій.

Отже, висновки Головного управління ДФС у Харківській області, викладені в акті перевірки є лише припущеннями, які не обґрунтовані належними засобами доказування.

Відповідачем не доведено факт порушення позивачем зазначених вище норм податкового законодавства.

Щодо посилання відповідача на відсутність товарно-транспортної накладної на зазначений вище товар, то зазначене посилання суд вважає необґрунтованим, оскільки відповідно до п.44. 1 ПКУ, у переліку підтверджуючих документів, встановлених цим пунктом, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством , на підставі яких платник податків повинен вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів нарахування податків або податкових зобов`язань, ТТН - відсутні.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 ПКУ.

Обов`язкова наявність ТТН передбачена положенням ст.230 p.VI ПКУ, в інших випадках наявність ТТН є обов`язковою тільки при автомобільних перевезеннях, це визначено нормами ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» № 2344 від 05.04.2001р..

ТТН включена до переліку документів, необхідних для використання при перевезенні вантажів автомобільним транспортом при внутрішньому сполученні, як це передбачено Постановою КМУ № 207 від 25.02.2009 р. « Про затвердження Переліку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні», однак, тільки у випадку, коли водій юридичної особи або ФОП здійснюють вантажні автоперевезення на договірних умовах.

Суд зазначає, що транспортною документацією підтверджується операція з надання послуг з перевезення вантажів, а не сам факт придбання товару, тому за наявності документів, що підтверджують фактичне отримання товару і його використання у власній господарській діяльності, неподання такого документа, як товарно-транспортна накладна, не може бути єдиною підставою для невизнання витрат з придбання товарно-матеріальних цінностей.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що податкові повідомлення-рішення від 16 липня 2019 року № 2 (збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на 4173592,50 грн., з яких податок - 3338874.00 грн., штрафна санкція - 834718.50 грн.) та № 2 (збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ на 2816660.00 грн., з яких податок - 1877744.00 грн., штрафна санкція - 938872,00 грн.) та від 11 вересня 2018 року № ( збільшено суму податку на додану вартість на суму 1051766 грн. 25 коп . з яких 841413 сума збільшеного податкового зобов`язання та 210353,25 грн. штрафних (фінансових) санкцій) прийняті Головним управлінням Державної фіскальної служби у Харківській області з порушенням норм чинного законодавств України є необґрунтованими та таким, що не відповідають вимогам законодавства та підлягають скасуванню.

Судові витрати підлягають стягненню згідно положень ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст.246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов "КОМКОН ТРАФІК" (61058, м. Харків, вул. Данилевського, буд. 27, кв. 11) до Головного управління ДФС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, буд. 46) про скасування податкових повідомлень-рішень. - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області №2 від 11.09.2018 року, №2, 2 від 16.07.2019 року.

Стягнути з Головного управління ДФС у Харківській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМКОН ТРАФІК" сплачений судовий збір у сумі 19210 (дев`ятнадцять тисяч двісті десять) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 24 жовтня 2017 року.

Суддя Спірідонов М.О.