Справа № 296/222/19
Суддя: Галасюк Р. А.
Дата ухвалення: 2019-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 296/222/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2019 року м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира у складі

головуючої судді Галасюка Р.А.,

за участю секретаря Могилевець В.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області про внесення змін до постанови та звільнення від адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області та просить змінити постанову про адміністративне правопорушення № 132-ф від 26.12.2018 року, винесену головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області Костюченком І.С. про визнання мене винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.96 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 4250 грн. та виключити з мотивувальної частини постанови посилання на те, будівельні роботи мною виконувались без наявності документу, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію.

Ухвалою суду від 14.0.2019 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду.

У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, у позові просив відмовити покладаючись на пояснення у відзиві.

Розглянувши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено, що 19.12.2018 головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області Костюченком І.С. проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті: «виконання будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1 . АДРЕСА_2 ».

За результатами проведеного позапланового заходу, 19.12.2018 р. складено акт щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт №1006/7/К15/621 з якого вбачається, що ОСОБА_1 самовільно, а саме: без документу, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію; без проектної документації (будівельний паспорт); без дозвільного документу якій надає право на виконання будівельних робіт (повідомлення про початок виконання будівельних робіт), розпочала у жовтні 2018 року виконання будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_2 реконструкції власної частини житлового будинку за рахунок прибудови, чим порушила ст.ст. 34,36 ЗаконуУкраїни «Про регулювання містобудівної діяльності»; п.5, 13 «Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 за № 466.

26.12.2018 року постановою про адміністративне правопорушення № 132-ф позивача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.96 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 4250 грн.

При цьому, як вбачається із змісту постанови, позивачку визнано винною у тому, що вона самовільно, а саме: без документу, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію; без проектної документації (будівельний паспорт); без дозвільного документу якій надає право на виконання будівельних робіт(повідомлення про початок виконання будівельних робіт)), розпочала у жовтні 2018 року виконання будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_2 реконструкції власної частини житлового будинку за рахунок прибудови, чим порушила ст.ст. 34,36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»; п.5, 13 «Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 за № 466.

Враховуючи наведені вище обставини позивачка вважає, що посилання у постанові на те, будівельні роботи неї виконувались без наявності документу, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або суперфіцію, є такими, що не відповідають дійсності.

Як вбачається із змісту акту перевірки за №1006/7/К15/621, на підтвердження належності позивачці частини земельної ділянки, розташованої за вищевказаною адресою, позивачкою перевіряючому було надано рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 30.08.2002 року за її позовом до ОСОБА_2 (разом з висновком експерта), відповідно до якого за позивачем було визнано право власності на 1/3 частину спадкового майна - жилий будинок АДРЕСА_2 і земельну ділянку. Цим же рішенням був здійснений й розподіл спадкового майна в натурі, при цьому позивачці була виділена у власність частина будинку, яка складає 39/100 ідеальних частин будинку, та 1/3 частина земельної ділянки, площею 2340 кв.м., яка знаходиться біля спірного будинку (по 2 варіанту технічної експертизи ділянка за № 1).

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 124, п. 9 ч. З ст. 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України, а органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, вважаю, що зазначені посилання підлягають виключенню з постанови, як такі, що суперечать рішенню суду, яке набрало законної сили, та порушують положення ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом N 11), відповідно до якого ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Особа, яка розглянула справу про адміністративне правопорушення, залишила поза увагою, що на день накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 4250 грн. позивачці виповнилось вже 79 років, яка також являється вдовою ветерана органів МВС, страждає хронічними серцево-судинними хворобами та захворюваннями опорно-рухомої системи, у липні 2014 року перенесла ішемічний інсульт, внаслідок чого потребує постійного підтримуючого лікування.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зауважує, що саме такий спосіб захисту порушеного права позивача з боку відповідача є належним та достатнім в даному випадку.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області про внесення змін до постанови та звільнення від адміністративної відповідальності задовольнити повністю.

Змінити постанову про адміністративне правопорушення № 132-ф від 26.12.2018 року, винесену головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області Костюченком І.С. про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.96 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 4250 грн.

Виключити з мотивувальної частини постанови посилання на те, будівельні роботи ОСОБА_1 виконувались без наявності документу, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Cуддя Р. А. Галасюк