Справа № 462/4160/19
Суддя: Колодяжний С. Ю.
Дата ухвалення: 2019-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 462/4160/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2019 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Колодяжного С.Ю.

з участю секретаря судового засідання Колошкіна П.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції та інспектора взводу 1 роти 1 батальйону 3 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Тимошенко Кароліни Миколаївни про визнання протиправними дій та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Тимошенко К.М., в якому просить визнати протиправними дії інспектора та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 №622427 від 23.06.2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП і накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що інспектором Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Тимошенко К.М. винесено відносно нього вказану постанову, згідно якої він 23.06.2019 року о 04.50 год. на вул.Володимира Великого, 20 у м.Львові керував автомобілем «Audi A6», номерний знак НОМЕР_1 , з неосвітленим заднім номерним знаком в темну пору доби та не мав при собі обов`язкового поліса страхування, чим порушив п.2.1ґ Правил дорожнього руху. Проте стверджує, що Правил дорожнього руху не порушував і вказаних у постанові правопорушень не вчиняв. Зазначив, що інспектором при винесенні постанови не взято до уваги його пояснень, не встановлено дійсних обставин події. Будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення ним правопорушень, не надано, інспектором не досліджено і в постанові не вказано. Також в оскаржуваній постанові помилково зазначено, що за порушення п. 2.1ґ настає відповідальність за ч.6 ст.121 КУпАП. Крім цього, вказує на те, що він на вимогу інспектора пред`явив для огляду електронний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у візуальній формі страхового поліса № ЕР-122785041 на електронному носії та що на сайті МТСБУ, на який він зайшов зі свого мобільного телефону, підтвердилась інформація про чинність цього поліса. Тому інспектор неправомірно, всупереч положень п. 2.1. «ґ» Правил дорожнього руху, вимагав надати друкований поліс. Вважає, що за таких обставин його притягнуто до адміністративної відповідальності безпідставно, вказані дії інспектора є протиправними. а оскаржувана постанова - незаконною та підлягає скасуванню.

Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 01.08.2019 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач у судове засідання не з`явився, проте у позовній заяві зазначив, що у випадку неявки в судове засідання проводити розгляд справи за його відсутності.

Відповідачі, які були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, причин неявки суду не повідомили, відзив на адміністративний позов суду не надали.

У зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно із вимогами ч.4 ст.229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини та перевіривши їх доказами, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 2 ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року №3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306.

Згідно зі ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 2.1. «ґ» Правил дорожнього руху передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно з п. 2.9. «в» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом з номерним знаком, що неосвітлений (в темну пору доби або в умовах недостатньої видимості).

Відповідно до ч.6 ст.121 КУпАП керування водієм транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Справи про вказані адміністративні правопорушення мають право розглядати і накладати адміністративні стягнення працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень (ст.222 КУпАП).

Згідно п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України 07.11.2015 №1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу . Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі передбачених ч.6 ст.121 КУпАП та ч.1 ст.126 КУпАП.

Судом встановлено, що 23.06.2019 року інспектором Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Тимошенко К.М. винесено постанову серії ДП18 №622427, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.6 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Згідно з даною постановою позивач визнаний винним у тому, що він 23.06.2019 року о 04.50 год. на вул.Володимира Великого, 20 у м.Львові керував автомобілем «Audi A6», номерний знак НОМЕР_1 , з неосвітленим заднім номерним знаком в темну пору доби та не мав при собі обов`язкового поліса страхування, чим порушив п.2.1. «ґ» Правил дорожнього руху (а.с. 5).

Разом з тим, суд вважає, що відповідачі не довели того факту, що при розгляді справи та винесенні оскаржуваної постанови інспектор прийняв зазначене рішення на підставі об`єктивних доказів, оскільки жодного доказу на підтвердження обставин, викладених в оскаржуваній постанові суду не представлено.

За таких обставин, суд бере до уваги письмові пояснення позивача, викладені в позовній заяві, оскільки вони не спростовані відповідачами, про те, що він не порушував Правил дорожнього руху, не керував автомобілем з неосвітленим заднім номерним знаком і на вимогу інспектора пред`явив для огляду електронний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у візуальній формі страхового поліса № ЕР-122785041 на електронному носії.

Відповідачі мали можливість реалізувати свої процесуальні права і доводити правомірність своїх дій на стадії судового розгляду справи, однак, небажання відповідачів надавати докази в судовому засіданні давало суду право вирішити справу, обмежившись доказами наданими позивачем, що відповідає положенням КАС України.

Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивача, з таких мотивів.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Стаття 62 Конституції України визначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч.1 і ч.3 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, прокурорським наглядом, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Зі змісту ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до положень КУпАП вищевказані обставини встановлюються на підставі доказів.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, що встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки чи відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п.24 Постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернуто увагу на неприпустимість спрощеного підходу до розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, враховуючи, що норми КАС України покладають на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльність та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, невиконання відповідачем свого обов`язку довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, свідчить про достовірність повідомлених позивачем обставин і не викликає у суду обґрунтованого сумніву.

З огляду на ненадання відповідачами доказів, не спростовано доводи позивача, що задній номерний знак його автомобіля був освітлений, тому суд дійшов висновку, що притягнення позивача до відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП є незаконним.

Відповідно до ст.16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки, зокрема, страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно із п.2 ч.1 ст.32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у випадку, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).

Аналіз вищезазначених норм права, а також наведених положень ст.ст. 245, 251 КУпАП, дає підстави для висновку, що в разі ненадання відповідачем належних та допустимих доказів факту порушення ПДР України, то вимога посадової особи про пред`явлення документів, у тому числі страхового полісу на транспортний засіб є неправомірною, а водій, в свою чергу, не зобов`язаний виконувати таку вимогу, тому в діях водія відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 15 березня 2019 року (справа №686/11314/17).

З позовної заяви та змісту оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення вбачається, що причиною зупинки поліцейським транспортного засобу під керування позивача був саме неосвітлений задній номерний знак, у зв`язку з чим інспектор дійшов висновку про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП.

Відповідачем не доведено та не підтверджено належними доказами факту вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП, та як наслідок, не доведено факту порушення позивачем правил дорожнього руху.

Отже, суд вважає, що вимога посадової особи до позивача про пред`явлення документів, у тому числі страхового полісу на транспортний засіб, при відсутності доказів порушення водієм правил дорожнього руху, є неправомірною, а водій, в свою чергу, не зобов`язаний виконувати таку вимогу.

Крім цього, позивач стверджує, що на вимогу інспектора пред`явив страховий поліс № ЕР-122785041 на електронному носії (а.с. 6), що є візуальною формою полісу, що посвідчує укладення внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а вимога інспектора надати поліс виключно в паперовому вигляді є неправомірною.

Даючи оцінку наведеним доводам позивача, суд виходить з наступного.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.03.2019 року № 258 внесено зміни до пункту 2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, виклавши підпункт "ґ" в такій редакції:

ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до п.10.1 ст. 10 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», укладаються такі види договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності:

- внутрішній договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності;

- договір міжнародного обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до п. 17.6. ст.17 цього Закону, особливості укладення договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності встановлюються у порядку, визначеному Уповноваженим органом за поданням МТСБУ.

Згідно розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 27.10.2011 № 673, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20 грудня 2011 року за № 1483/20221, затверджено Положення про особливості укладання договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зокрема розділ ІІІ якого передбачає особливості укладання внутрішніх електронних договорів страхування.

Відповідно до п.3.1. розділу ІІІ вказаного Положення, для укладення внутрішнього електронного договору страхування власник транспортного засобу через ІТС виражає намір укласти договір страхування та вносить відомості, необхідні для укладення такого договору, що є заявою на страхування. Перелік відомостей, необхідних для укладення внутрішнього електронного договору страхування, визначається МТСБУ та оприлюднюється на веб-сайті (веб-сторінці) МТСБУ.

Інформаційно-телекомунікаційна система (далі - ІТС) - сукупність інформаційних та телекомунікаційних систем, які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле і використовуються страховиком для укладання внутрішніх договорів страхування відповідно до вимог законодавства, що регулює організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції;

Пункт 3.2. цього Положення визначає, що страховик на підставі отриманої через ІТС заяви на страхування формує пропозицію укласти внутрішній електронний договір страхування у формі проекту страхового поліса, що реєструється в єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Пропозиція укласти внутрішній електронний договір страхування направляється страховиком власнику транспортного засобу через ІТС і є чинною до закінчення доби, в якій її було сформовано.

Зазначений внутрішній електронний договір страхування підписується власником транспортного засобу через ІТС відповідно до законодавства, що регулює організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції (п. 3.5. Положення).

Після підписання власником транспортного засобу внутрішнього електронного договору страхування в порядку, до закінчення доби, в якій було сформовано пропозицію укласти внутрішній електронний договір страхування, страховик зобов`язаний зареєструвати страховий поліс в єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та направити страхувальнику підтвердження вчинення електронного правочину (укладення внутрішнього електронного договору страхування) шляхом надсилання електронного документа - візуальної форми страхового поліса (п. 3.6. Положення).

Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 14.12.2017 року №4498 «Про затвердження зразків деяких документів у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та технічних описів до них» затверджено Зразок візуальної форми та технічний опис поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджує укладання внутрішнього електронного договору, який зокрема містить інформацію, що він (поліс) є візуальною формою.

Враховуючи викладене та те, що згідно доводів позивача, які не простовані відповідачами, ним для перевірки було надано чинний внутрішній електронний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у візуальній формі страхового поліса на електронному носії), укладеного відповідно до вищенаведеного Положення, тому суд дійшов висновку, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

З урахуванням наявних по справі доказів вбачається, що поліцейським порушено норми ст.245 КУпАП, а саме відповідачем не було вжито належних заходів, спрямованих на своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з ст.293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає серед іншого рішення про скасування постанови і закриття справи.

Виходячи з наведеного, з огляду на встановлені судом обставини та враховуючи, що в судовому засіданні не встановлено, а відповідачем не представлено жодного належного, об`єктивного та обґрунтованого доказу, який би спростовував доводи позивача, підтверджував правомірності оскаржуваної постанови та вказував на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.6 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП, суд дійшов висновку, що дії інспектора при винесенні постанови є протиправними, прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, прийнятим без повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи, а відтак незаконним, тому підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративних правопорушень.

При зверненні до суду позивачем не було сплачено судовий збір, оскільки він звільнений від сплати такого відповідно до ст.288 КУпАП.

Порядок розподілу судових витрат встановлений ст.139 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно абз. 2 ч.5 ст.139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, відшкодуванню з Державного бюджету України підлягають лише ті судові витрати, які були фактично понесені. Матеріали справи не містять доказів понесення сторонами судових витрат.

Вказані норми не передбачають стягнення з суб`єкта владних повноважень (за рахунок бюджетних асигнувань) на користь держави судового збору, тому і відсутні підстави для стягнення на користь держави за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат.

Керуючись ст.ст. 121, 126, 245, 251, 252, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 9, 73-77, 90, 229, 242, 244-246, 286 КАС України, суд

ухвалив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії інспектора взводу 1 роти 1 батальйону 3 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Тимошенко Кароліни Миколаївни при винесенні постанови серії ДП18 №622427 від 23.06.2019 року.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 №622427 від 23.06.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121, ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду, згідно п. 15.5 розділу VII Перехідні положення КАС України через Залізничний районний суд м.Львова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Участини справи:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідачі: Управління патрульної поліції у Львівській області, місцезнаходження: 79053, м.Львів, вул.Перфецького, 19;

інспектор взводу 1 роти 1 батальйону 3 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Тимошенко Кароліна Миколаївна, місцезнаходження: 79053, м.Львів, вул.Перфецького, 19.

Суддя /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: С.Ю. Колодяжний