Справа № 640/4204/19
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2019-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 жовтня 2019 року № 640/4204/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління Держпраці у Київській області про визнання протиправною та скасування наказу та постанови,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Київській області та з урахуванням поданої 22 квітня 2019 року заяви про зміну позовних вимог остаточно просить суд:

- визнати протиправною та скасувати наказ відповідача про проведення інспекційного відвідування №418 від 23 січня 2019 року;

- визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про накладення штрафу № КВ167/1488/НП/АВ/СПТД/ФС-97 від 19 лютого 2019 року.

Позов обґрунтовано тим, що оскаржуваний наказ №418 від 23 січня 2019 року винесений з порушенням Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295 (далі - Порядок № 295) та Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», оскільки відповідач, приймаючи рішення про проведення інспекційного відвідування на підставі результатів аналізу інформації з питань виявлення неоформлених трудових відносин, отриманої з інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, повинен здійснювати фіксування такої інформації з метою підтвердження її існування. Однак, відповідачем не надано доказів та пояснень щодо джерел отримання інформації, яка стала підставою для прийняття оскаржуваного наказу.

Також, позивач зазначив, що постанова про накладення штрафу винесена на підставі акта про неможливість проведення інспекційного відвідування, що є порушенням Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року №509 (далі - Порядок №509).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 березня 2019 року відкрито провадження у справі, ухвалено провадити розгляд суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву та усі наявні докази.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 березня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви представника Фізичної особи-підприємця Тесленка Е . А. про забезпечення адміністративного позову.

Відповідачем 08 квітня 2019 року подано відзив на позовну заяву, у якому заперечуючи проти позову, відповідач посилається на ті обставини, що перед початком проведення інспекційного відвідування інспектор праці, керуючись Порядком №295, пред`явив посвідчення та намагався вручити копію направлення про проведення інспекційного відвідування та вимогу про надання документів, проте позивач відмовився від їх отримання та повідомив про не допуск інспектора праці до проведення перевірки, через що був викликаний наряд поліції, яким був зафіксований факт не допуску їх до проведення інспекційного відвідування, а інспекторами праці складений акт про неможливість проведення інспекційного відвідування та направлено його позивачу. На підставі зазначеного акта винесена оскаржувана постанова та притягнуто позивача до відповідальності за порушення законодавства про працю.

Позивачем 22 квітня 2019 року подано відповідь на відзив, у якій він зазначив, що інспектор праці не пред`явив посвідчення, посилання на відмову в отриманні вимоги про надання документів не підтверджені жодними доказами, а окрім цього на офіційному веб-сайті Держпраці відсутнє рішення Мінсоцполітики, яким затверджено форму акта, довідки, припису, вимоги, переліку питань, які підлягають інспектуванню, що є законною підставою для недопуска інспектора праці для проведення інспекційного відвідування.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 червня 2019 року відмовлено представнику Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у задоволенні заяви з запереченнями проти розгляду справи за правилами позовного провадження.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Оцінивши наявні у справі документи і матеріали, належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, судом встановлено наступне.

Головним управління Держпраці у Київській області 23 січня 2019 року прийнятий оскаржуваний наказ №418 «Про проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 , ФОП ОСОБА_1 », яким начальнику (інспектору праці) відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів управління з питань праці ГУ Держпраці у Київській області Знов`юку І.О. доручено організувати проведення інспекційного відвідування на предмет додержання законодавства про працю, не оформлення трудових відносин, зокрема, позивача з 25 січня 2019 року по 28 січня 2019 року.

Зазначений наказ прийнятий на підставі рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої з інших джерел, доступ до яких не обмежених законодавством.

На підставі зазначеного наказу 24 січня 2019 року начальником ГУ Держпраці у Київській області сформовано направлення на проведення інспекційного відвідування №167.

Інспектором праці ОСОБА_6 25 січня 2019 року складено вимогу про надання документів №167, якою зобов`язано ФОП ОСОБА_1 надати необхідні для проведення перевірки документи та 28 січня 2019 року складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування № КВ167/1488/НП/АВ.

За висновками зазначеного акту ФОП ОСОБА_1 відмовився приймати вимогу та не допустив інспекторів праці до проведення інспекційного відвідування.

На підставі цього ж акту першим заступником начальника ГУ Держпраці у Київській області Андрієнком В.С . винесено постанову про накладення штрафу №КВ/167/1488/АВ/НП/АВ/СПТД/ФС-113 від 19 лютого 2019 року, якою на підставі статті 259 КЗпП України, пункту 11 Порядку №295, статті 53 Закону України «Про зайнятість населення», частини третьої статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», пункту 8 Порядку №509 та абз. 7 частини другої статті 265 КЗпП України на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 417 300,00 грн.

Не погоджуючись із оскаржуваними наказом та постановою, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Розглядаючи спірні правовідносини суд виходиться з такого.

Відповідно до статті 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Статтею 19 Конституції України встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 259 Кодексу законів про працю України державний контроль та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Суд в цій частині зазначає, що КЗпП України не визначає особливостей здійснення органами державного нагляду (контролю) заходів державного нагляду (контролю) за додержанням законодавства про працю.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначено Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05 квітня 2007 року №877-V (далі - Закон №877-V).

Відповідно до статті 1 зазначеного Закону №877-V державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Відповідно до абз. 4,5 статті 2 цього ж Закону заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг, державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей , визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.

Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої-восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої-четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої-четвертої та шостої статті 7, статей 9,10,19,20,21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №96 Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Пунктом 7 Положення передбачено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 100 «Про утворення територіальних органів Державної служби з питань праці та визнання такими, що втратили чинність деяких постанов Кабінету Міністрів України» утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань праці за переліком згідно з додатком, реорганізувавши шляхом злиття територіальні органи Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки і Державної інспекції з питань праці, зокрема Головне управління Держпраці у Київській області.

За приписами Положення про Головне управління (Управління) Державної служби України з питань в області, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 27 березня 2015 року №340 (далі - Положення №340) Головне управління (Управління) Державної служби України з питань в області є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується.

Підпунктом 5 пункту 4 Положення №340 передбачено, що Управління Держпраці відповідно до покладених на нього завдань здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова про накладення штрафу уповноваженими особами №КВ/167/1488/АВ/НП/АВ/СПТД/ФС-113 від 19 лютого 2019 року винесена на підставі акту про неможливість проведення інспекційного відвідування №КВ/167/1488/НП/АВ від 28 січня 2019 року, складеного за результатами здійснення відповідачем інспекційного відвідування, проведеного відповідно до Порядку №295, який визначає процедуру проведення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю.

Відповідно до пунктів 2 та 3 Порядку №295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі - виконавчі органи рад).

Інспекторами праці є посадові особи Держпраці та її територіальних органів, виконавчих органів рад (далі - органи контролю), посадовими обов`язками яких передбачено повноваження щодо здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - контрольні повноваження).

За змістом підпункту 1 пункту 5 Порядку №295 інспекційні відвідування проводяться:

1) за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю;

2) за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин;

3) за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту;

4) за рішенням суду, повідомленням правоохоронних органів про порушення законодавства про працю;

5) за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), про виявлені в ході виконання ними контрольних повноважень ознак порушення законодавства про працю;

6) за інформацією: Держстату та її територіальних органів про наявність заборгованості з виплати заробітної плати; ДФС та її територіальних органів про:

- невідповідність кількості працівників роботодавця обсягам виробництва (виконаних робіт, наданих послуг) до середніх показників за відповідним видом економічної діяльності;

- факти порушення законодавства про працю, виявлені у ході здійснення контрольних повноважень;

- факти провадження господарської діяльності без державної реєстрації у порядку, встановленому законом;

- роботодавців, що мають заборгованість із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, що перевищує мінімальний страховий внесок за кожного працівника;

Пенсійного фонду України та його територіальних органів про:

- роботодавців, які нараховують заробітну плату менше мінімальної;

- роботодавців, у яких стосовно працівників відсутнє повідомлення про прийняття на роботу;

- роботодавців, у яких протягом місяця кількість працівників, що працюють на умовах неповного робочого часу, збільшилась на 20 і більше відсотків;

- працівників, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року;

- роботодавців, у яких стосовно працівників відсутні нарахування заробітної плати у звітному місяці (відпустка без збереження заробітної плати без дотримання вимог Кодексу Законів про працю України та Закону України "Про відпустки");

- роботодавців, у яких протягом року не проводилась індексація заробітної плати або сума підвищення заробітної плати становить менше суми нарахованої індексації;

- роботодавців, у яких 30 і більше відсотків працівників працюють на умовах цивільно-правових договорів;

- роботодавців з чисельністю 20 і більше працівників, у яких протягом місяця відбулося скорочення на 10 і більше відсотків працівників;

7) за інформацією профспілкових органів про порушення прав працівників, які є членами профспілки, виявлених в ході здійснення громадського контролю за додержанням законодавства про працю.

Звернення фізичних осіб, стосовно яких порушено правила оформлення трудових відносин, працівників і роботодавців може бути подане через уповноваженого представника.

Рішення про доцільність проведення відповідних заходів з підстав, визначених підпунктами 5-7 цього пункту та пунктом 31 цього Порядку, приймає керівник органу контролю, його заступник.

Інспекційне відвідування або рішення інспектора праці про відвідування роботодавця, передбачене пунктом 33 цього Порядку, підлягає повідомній реєстрації Держпраці чи її територіальним органом до початку його проведення.

З оскаржуваного позивачем наказу вбачається, що підставою для його прийняття слугувало рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої з інших джерел, доступ до яких не обмежених законодавством.

Як зазначає у позові позивача, рішення керівника ГУ Держпраці у Київській області, на підставі якого видано наказ про проведення інспекційного відвідування, прийнято за відсутності будь-якої інформації про порушення позивачем трудового законодавства.

У цьому зв`язку суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні та відповідачем разом з відзивом на позовну заяву не надано жодних відомостей, які б вказували на наявність такої інформації, яка б давала змогу встановити її зміст та відношення до позивача.

З огляду на це, суд погоджується з доводами позивача щодо відсутності будь-яких доказів з боку відповідача на підтвердження правомірності прийняття оскаржуваного наказу про проведення інспекційного відвідування від 23 січня 2019 року №418.

Водночас, суд зазначає, що оскаржуваний позивачем наказ про проведення інспекційного відвідування від 23 січня 2019 року №418 видано стосовно одразу трьох суб`єктів господарювання, а саме фізичних осіб-підприємців: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 . При цьому позивач не обґрунтовує позов протиправністю оскаржуваного рішення відповідача щодо проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_5 , а відтак питання правомірності винесення наказу щодо зазначених суб`єктів господарювання не є предметом розгляду у даній адміністративній справі.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, суд вважає можливим визнати протиправним та скасувати наказ №418 від 23 січня 2019 року в частині, що стосується ФОП ОСОБА_1 .

В частині, що стосується вимоги позивача про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу №КВ/167/1488/АВ/НП/АВ/СПТД/ФС-113 від 19 лютого 2019 року, винесеної відповідачем, то суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку з не допуском інспекторів праці до проведення інспекційного відвідування був складений акт про неможливість проведення інспекційного відвідування №КВ 167/1488/НП/АВ від 28 січня 2019 року.

За висновками акта ФОП ОСОБА_1 відмовився приймати вимогу про надання документів та не допустив інспекторів праці до проведення інспекційного відвідування, не надав усних та/або письмових пояснень з питань, що стосуються законодавства про працю.

Зазначений акт був направлений на адресу позивача, що підтверджується описом вкладення та службовим чеком ПАТ «Укрпошта» від 29 січня 2019 року (а.с.55).

Окрім того, 12 лютого 2019 року на адресу позивача направлено повідомлення від 11 лютого 2019 року №43/21-19/2197 (а.с.57) про дату та час розгляду справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю, що також підтверджується фіскальним чеком ПАТ «Укрпошта (а.с.58).

За результатами розгляду акта про неможливість інспекційного відвідування №КВ 167/1488/НП/АВ від 28 січня 2019 року відповідачем винесено оскаржувану постанову про накладення штрафу №КВ/167/1488/АВ/НП/АВ/СПТД/ФС-113 від 19 лютого 2019 року, відповідно до якої за порушення вимог статті 259 КЗпП України та пункту 11 Порядку №295, на підставі абз.7 частини другої статті 265 КЗпП України на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 417 300,00 грн.

У позові позивач зазначає, що не допуск інспекторів праці для проведення інспекційного відвідування відбувся законно, а саме через відсутність на офіційному сайті Держпраці рішення Мінсоцполітики, яким затверджено форму акта, довідки, припису, вимоги, перелік питань, що підлягають інспектуванню.

Так, відповідно до пунктів 3,4 Порядку №295 контрольні повноваження інспектора праці підтверджується службовим посвідченням встановленої Мінсоцполітики форми, що видається Держпраці.

Держпраці веде реєстр посвідчень інспекторів праці.

Посвідчення, щодо якого відсутня інформація в реєстрі посвідчень інспекторів праці, вважається недійсним.

Порядок складення та форми акта, довідки, припису, вимоги визначаються Мінсоцполітики.

Форми службового посвідчення інспектора праці, акта, довідки, припису, вимоги, перелік питань, що підлягають інспектуванню, оприлюднюються на офіційному веб-сайті Держпраці.

Пунктами 8,9 Порядку №295 визначено, що про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі.

Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення.

За пунктом 11 Порядку №295 Інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право:

1) під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця;

2) ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об`єктом відвідування їх копії або витяги;

3) наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об`єкта відвідування запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення;

4) за наявності ознак кримінального правопорушення та/або створення загрози безпеці інспектора праці залучати працівників правоохоронних органів;

5) на надання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування;

6) фіксувати проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин засобами аудіо-, фото- та відеотехніки;

7) отримувати від державних органів інформацію, необхідну для проведення інспекційного відвідування, невиїзного інспектування.

Відповідно до пункту 14 Порядку №295 під час проведення інспекційного відвідування об`єкт відвідування має право:

1) перевіряти в інспектора праці наявність службового посвідчення;

2) не допускати до проведення інспекційного відвідування у разі:

відсутності службового посвідчення;

якщо на офіційному веб-сайті Держпраці відсутні рішення Мінсоцполітики про форми службового посвідчення інспектора праці, акта, довідки, припису, вимоги, перелік питань, що підлягають інспектуванню;

якщо строк проведення інспекційного відвідування перевищує строки, визначені пунктом 10 цього Порядку;

3) подавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження про усунення порушень до акта або припису;

4) вимагати від інспектора праці внесення запису про проведення інспекційного відвідування до відповідного журналу перевірок об`єкта відвідування (за його наявності) перед наданням акта для підпису керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником;

5) перед підписанням акта бути поінформованим про свої права та обов`язки;

6) вимагати від інспектора праці додержання вимог законодавства;

7) вимагати нерозголошення інформації, що становить комерційну таємницю або є конфіденційною інформацією об`єкта відвідування;

8) оскаржувати в установленому законом порядку неправомірні дії інспектора праці;

9) отримувати консультативну допомогу від інспектора праці з метою запобігання порушенням під час проведення інспекційних відвідувань, невиїзних інспектувань.

З викладеного слідує, що законною підставою для недопуску інспектора праці до проведення інспекційного відвідування є відсутність на офіційному веб-сайті Держпраці рішення Мінсоцполітики про форми службового посвідчення інспектора праці, акта, довідки, припису, вимоги, перелік питань, що підлягають інспектуванню.

Судом встановлено, що на час виникнення спірних правовідносин Міністерством соціальної політики України прийнято наказ від 24 травня 2017 року №866 «Про затвердження форми та опису службового посвідчення інспектора праці», який набрав чинності 16 червня 2017 року.

Водночас, будь-яких рішень Мінсоцполітики про затвердження форми акта, довідки, припису, вимоги та переліку питань, що підлягають інспектуванню, на офіційному сайті Держпраці не опубліковано, відповідні докази відповідачем до суду не надані.

Також, відповідачем не спростовано належним чином та не підкріплено жодними доказами обставин непред`явлення всіма інспекторами, зазначеними у направленні, службових посвідчень.

За таких обставин суд вважає, що не допускаючи інспекторів праці до проведення інспекційного відвідування, позивач діяв відповідно до норм чинного законодавства, чинного на той час, а відтак не вбачає у його діях протиправного недопущення до перевірки чи створення перешкод у її проведенні.

Стосовно посилань позивача на статтю 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», якою передбачено, що заходи державного нагляду (контролю) вчиняються у формі планових та позапланових заходів, які здійснюються у формі перевірок, через що відповідач, здійснюючи інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 , не міг накласти штраф на підставі абз.7 частини другої статті 265 КЗпП України, оскільки за цією нормою штраф може бути накладений лише за недопущення до проведення перевірки, а не інспекційного відвідування, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім органів доходів і зборів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.

Згідно з пунктом 27 Порядку №295 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об`єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

При цьому відповідальність за порушення законодавства про працю передбачена статтею 265 КЗпП України, зокрема абз.6,7 частини другої цієї статті, відповідно до яких юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення; вчинення дій, передбачених абзацом шостим цієї частини, при проведенні перевірки з питань виявлення порушень, зазначених в абзаці другому цієї частини, - у стократному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

Статтею 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» передбачено, що заходи державного нагляду (контролю) вчиняються як у формі планових та позапланових заходів, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень, так і в інших формах, визначених законом.

З огляду на таке суд приходить до висновку, що частиною першою статті 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» наведено невичерпний перелік можливих форм здійснення перевірок суб`єктів господарювання з питань дотримання вимог законодавства про працю, та передбачено й інші форми проведення перевірок.

Окрім того, пунктом 2 Порядку №295 визначено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці.

Отже, логічним виявляється те, що не допуск інспектора праці для проведення інспекційного відвідування може слугувати законною підставою для винесення постанови про накладення штрафу на суб`єкта господарювання.

В той же час у даному випадку підставою для проведення інспекційного відвідування та у подальшому винесення постанови про накладення штрафу на позивача слугував наказ відповідача про проведення інспекційного відвідування, щодо якого суд дійшов висновку про його протиправність в частині ФОП ОСОБА_1 , у зв`язку з чим усі подальші дії відповідача, зокрема винесення постанови про накладення штрафу, також є протиправними.

Окрім того, суд дійшов висновку про відповідність дій позивача щодо не допуску відповідача для проведення інспекційного відвідування нормам законодавства, через що у відповідача були відсутні підстави, визначені законом для його проведення, що дає додаткові підстави суду для висновку про скасування винесеної відповідачем постанови.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За сукупністю вищенаведених обставин суд про обґрунтованість та доведеність позовних вимог, у зв`язку з чим задовольняє їх частково.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 6 094,00 грн. за квитанцією №П5368 від 13 березня 2019 року (а.с.5) та квитанцією №П21350К від 19 квітня 2019 року (а.с.67).

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 72-73, 76-77, 139, 243-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Київській області про визнання протиправною та скасування наказу та постанови - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держпраці у Київській області про проведення інспекційного відвідування№418 від 23 січня 2019 року в частині проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 .

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Київській області про накладення штрафу №КВ/167/1488/АВ/НП/АВ/СПТД/ФС-113 від 19 лютого 2019 року.

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Київській області судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 094,00 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Порядок та строки подання апеляційної скарги врегульовано приписами статей 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне найменування сторін:

Позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 тел. НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління Держпраці у Київській області, адреса: 04060, м. Київ, вул. Вавілових, 10, , тел. +00 .

Суддя В.І. Келеберда