Справа № 440/3075/19
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2019-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/3075/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шевякова І.С. розглянув у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Козельщинської селищної ради Козельщинського району Полтавської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги:

- визнання протиправною бездіяльності Козельщинської селищної ради Козельщинського району Полтавської області, яка полягає у невирішенні питання про надання або відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га на території с. Вільне Хорішківської сільської ради Козельщинського району Полтавської області;

- зобов`язання Козельщинської селищної ради Козельщинського району Полтавської області у спосіб, порядок та строк, передбачений чинним законодавством України, розглянути на черговому засіданні сесії селищної ради заяву ОСОБА_1 від 29 травня 2019 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га на території с. Вільне Хорішківської сільської ради Козельщинського району Полтавської області.

Під час розгляду справи суд, -

В С Т А Н О В И В:

19 серпня 2019 року ОСОБА_1 (надалі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Козельщинської селищної ради Козельщинського району Полтавської області (надалі також - відповідач, Козельщинська селишна рада) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2019 року позовна заява залишена без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статтей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України /а.с.20-22/.

30 серпня 2019 року позивач усунув недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі від 27 серпня 2019 року /а.с.24-32/.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті /а.с.2-3/.

Аргументи учасників справи

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що відповідач у встановлений законом строк та спосіб не розглянув його заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Він вважав, що рішення щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність має прийматися виключно на пленарних засіданнях селищної ради, а не виконавчим комітетом Козельщинської селищної ради Козельщинського району Полтавської області. Крім цього, зазначав, що у своєму листі №1088 від 17.07.2019 виконавчий комітет не навів аргументованих підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, передбачених статтею 118 Земельного кодексу України.

Отже, позивач вважав, що бездіяльність відповідача щодо розгляду його заяви є протиправною та порушує його права та законні інтереси.

У встановлений судом строк відповідач не надав до суду відзив на позов, причини поважності його подання не зазначив. Згідно наявного у матеріалах адміністративної справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви відповідач отримав 06 вересня 2019 року.

У судове засідання 23 вересня 2019 року на 10 год 00 хв з розгляду справи по суті учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, про причини неявки не повідомили.

Засобами електронного зв"язку судом було отримано 23 вересня 2019 року о 09 год 49 хв відскановану копію клопотання про відкладення розгляду справи за підписом О. В . Борзовець, де просили відкласти розгляд справи, посилаючись на хворобу представника. Однак до клопотання не додано жодних доказів існування вказаних причин неявки. Тому суд це клопотання до уваги не прийняв та зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України, а також відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив розглянути справу у порядку письмового провадження.

Обставини справи, встановлені судом

29 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Козельщинської селищної ради Козельщинського району Полтавської області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 2,00 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території села Вільне Хорішківської сільської ради Козельщинського району Полтавської області у власність відповідно до графічних матеріалів /а.с.16/.

До заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачем додано графічний матеріал, на якому зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, копію документа, що посвідчує особу (рнокпп, паспорт).

Листом №1088 від 17.07.2019 виконавчий комітет Козельщинської селищної ради Козельщинського району Полтавської області відмовив у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га на території села Вільне Хорішківської сільської ради Козельщинського району Полтавської області для ведення особистого селянського господарства /а.с.15/.

Підставами для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства слугувало наступне:

частина земельної ділянки, про яку прохав позивач, обтяжена договором оренди землі №11/0611/82 від 01.06.2011 року, який зареєстрований у відділі Держкомзему в Козельщинському районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис №00140 від 03.08.2011 року;

частина земельної ділянки, про яку прохав позивач, орієнтовною площею 0,25 га відноситься до земель житлової та громадської забудови;

на частину земельної ділянки, про яку прохав позивач, орієнтовною площею 0,20 га ОСОБА_2 виготовляється проект землеустрою згідно з рішенням шостої позачергової сесії Хорішківської сільської ради Козельщинського району Полтавської області від 03.08.2011 року.

З огляду на викладене, виконавчим комітетом Козельщинської селищної ради Козельщинського району Полтавської області запропонована позивачу земельна ділянка, орієнтованою площею 0,75 га для ведення особистого селянського господарства.

Позивач, вважаючи, що суб`єктом владних повноважень допущено протиправну бездіяльність під час розгляду його заяви, звернувся до суду зі вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Норми права, які підлягають застосуванню

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі за текстом - Закон №280/97-ВР), сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Повноваження відповідних органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями 12, 118, 122, 123 Земельного кодексу України, статтями 26, 33, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до статті 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Згідно з пунктом б частини першої статті 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Відповідно до частин першої - третьої статті 116 Земельного кодексу України громадяни набувають права власності земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно з пункту "в" частини 3 статті 116 Земельного кодексу України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами України визначено у статті 118 Земельного кодексу України. Відповідно до положень частини 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для; будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка); у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

У частині сьомій статті 118 Земельного кодексу України зазначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно з частиною 1 статті 122 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Висновки щодо правозастосування

Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що вирішення заяви позивача повинно відбуватись в порядку, визначеному Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», тобто на пленарному засіданні селищної ради із прийняттям відповідного рішення, оскільки саме такий спосіб прийняття рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, передбачений законодавством.

Аналогічна правова позиція викладена і в постановах Верховного Суду України від 10 грудня 2013 року у справі №21-358а13, від 07 червня 2016 року у справі №21-1391а16, постанові Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі №463/3375/15-а.

Разом з тим, закон не наділяє виконавчий комітет Козельщинської селищної ради Козельщинського району Полтавської області повноваженнями щодо розгляду питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою для ведення особистого селянського господарства.

Суд зазначає, що протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 13.06.2017 у справі № 21-1393а17.

Відповідач не надав доказів належного розгляду заяви позивача від 29.05.2019 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га на території села Вільне Хорішківської сільської ради Козельщинського району Полтавської області.

Щодо доводів позивача стосовно порушення відповідачем місячного строку для розгляду заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність суд зазначає, що строк розгляду клопотання є строком виконання органом місцевого самоврядування своїх повноважень (компетенції). Цей строк разом з іншими елементами (складовими) утворюють структуру повноважень суб`єкта владних повноважень. Недотримання строку виконання обов`язку є свідченням формального порушення реалізації повноважень, проте, повинно оцінюватися в межах причин і умов, які призвели до цього. Суд зазначає, що пропуск цього строку сам по собі не свідчить про протиправність ухваленого рішення.

Як зазначалось вище, єдиною підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою відповідно до статті 118 Земельного кодексу України є невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що підставою для відмови Виконавчим комітетом Козельщинської селищної ради у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою стало те, що частина земельної ділянки, про яку прохав позивач, обтяжена договором оренди землі №11/0611/82 від 01.06.2011 року, який зареєстрований у відділі Держкомзему в Козельщинському районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис №00140 від 03.08.2011 року; частина земельної ділянки, про яку прохав позивач, орієнтовною площею 0,25 га відноситься до земель житлової та громадської забудови; на частину земельної ділянки, про яку прохав позивач, орієнтовною площею 0,20 га ОСОБА_2 виготовляється проект землеустрою згідно з рішенням шостої позачергової сесії Хорішківської сільської ради Козельщинського району Полтавської області від 03.08.2011 року.

Однак доказів, які підтверджують вказані обставини, відповідачем до суду не було надано.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною третьою статті 79 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

А відповідно до частини четвертої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідач відзив на позов разом з доказами на спростування доводів позивача, не надав, причин неможливості надання відзиву та доказів суду не повідомив.

За таких обставин, суд констатує, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірність своїх дій та бездіяльності, а відповідна поведінка відповідача розцінюється судом як визнання позову.

Враховуючи те, що відповідач не забезпечив розгляд заяви ОСОБА_1 у порядку, передбаченому законодавством, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправної бездіяльності Козельщинської селищної ради Козельщинського району Полтавської області, яка полягає у не вирішенні питання про надання або про відмову наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га на території села Вільне Хорішківської сільської ради Козельщинського району Полтавської області.

Обираючи спосіб ефективного захисту порушених прав позивача, суд зазначає, що належним способом захисту порушених прав позивача буде зобов`язання Козельщинської селищної ради Козельщинського району Полтавської області розглянути на черговому засіданні сесії селищної ради заяву ОСОБА_1 від 29 травня 2019 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га на території села Вільне Хорішківської сільської ради Козельщинського району Полтавської області у спосіб, порядок та строк, передбачений чинним законодавством України.

Отже, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Розподіл судових витрат

Згідно з частиною 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн. і суд дійшов висновку про задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Козельщинської селищної ради Козельщинського району Полтавської області на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 768,40 грн.

Крім цього, позивачем заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з правничою допомогою у розмірі 7000 грн.

Згідно з частиною першою статті 57 Кодексу адміністративного судочинства України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Частиною четвертою статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Частиною четвертою статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" встановлено, що адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

Згідно з частиною третьою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Частиною першою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина друга статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною третьою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження факту понесення витрат на професійну правничу допомогу відповідачем надано до суду:

- договір №Б/Н про надання правової допомоги від 24 травня 2019 року, укладений між позивачем та адвокатом Борзовцем О.В. на загальну суму 7 000,00 грн;

- акт прийому-передачі виконаних робіт на загальну суму 7 000,00 грн;

- квитанція №Б/Н від 19.09.2019 про оплату ОСОБА_1 на користь адвоката Борзовця О.В. суми правничої допомоги у розмірі 7 000,00 грн.

Разом з тим, суд зазначає, що до матеріалів справи не надано належним чином завіреної копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю або будь-якого іншого документа, який б посвідчував статус адвоката.

Крім цього, суду не надано ордеру на представництво інтересів позивача по цій адміністративній справі, що унеможливлює встановлення обсягу повноважень у представника на ведення справи.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Козельщинської селищної ради Козельщинського району Полтавської області (вул. Островського, 87, смт. Козельщина, Полтавська область, 39100, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Козельщинської селищної ради Козельщинського району Полтавської області (вул. Островського,87, смт. Козельщина, Полтавська область, 39100, ), яка полягала у не вирішенні питання про надання або про відмову у наданні ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га на території села Вільне Хорішківської сільської ради Козельщинського району Полтавської області.

Зобов`язати Козельщинську селищної ради Козельщинського району Полтавської області (пров. Грунтовий,17, м. Полтава, 36000, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) розглянути на черговому засіданні сесії селищної ради заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) від 29 травня 2019 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га на території села Вільне Хорішківської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, з урахуванням висновків суду.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Козельщинської селищної ради Козельщинського району Полтавської області (вул. Островського,87, смт. Козельщина, Полтавська область, 39100, ) витрати зі сплати судового збору у загальній сумі 768 грн 40 коп. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Головуючий суддя І.С. Шевяков