Справа № 400/1935/19
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2019-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2019 р. № 400/1935/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Брагар В. С. в порядку письмового провадження розглянув адміністративну справу

за позовом:Управління Держпраці у Миколаївській області, вул. Маршала Василевського, 40/1, м.Миколаїв, 54003

до відповідача:Комунального підприємства "Водопостачання м. Вознесенська", вул. Михайлівська, 2, м.Вознесенськ, Миколаївська область, 56500

про:застосування заходів реагування,

Управління Держпраці у Миколаївській області (надалі позивач) звернулося з позовом про застосування заходів реагування у сфері господарської діяльності до Комунального підприємства « Водопостачання м.Вознесенськ» (надалі відповідач) шляхом повної заборони виконання робіт та експлуатації машин, механізмів, устаткувань підвищеної небезпеки.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що під час проведення перевірки було виявлено порушення відповідачем нормативно-правових актів з охорони праці, що є підставою для звернення з адміністративним позовом до суду.

Ухвалою від 01.07.2019 суд відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, призначивши судове засідання.

Відповідач 29.07.2019 року подав відзив на позовну заяву в якій заперечував проти позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них фактичні дані, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач зареєстрований як юридична особа, основним видом діяльності якого є централізоване водопостачання та водовідведення.

09 квітня 2019 року на підставі Направлення на проведення перевірки №124 від 19.03.2019 р. відповідачем було проведено планову перевірку позивача щодо дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової небезпеки.

За наслідками проведення перевірки відповідача, позивачем складено Акт №413 від 09.04.2019 року (далі Акт), яким було встановлені порушення:

- суб`єктом господарювання не подано декларацію відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства з питань охорони праці щодо видів робіт, а саме: Експлуатація і ремонт водозбірних споруд ( резервуари чистої води V-6000м3 НС «Матросова», резервуар чистої води V-5000м3 НС «Мар`їна роща», роботи, що виконуються на висоті понад 1,3 метра. Чим порушено пункт 3,6 додатку 6 Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки", в редакції постанови КМУ від 07.02.2018 року №48 (п.1 Акту);

- підприємством не отриманий в установленому порядку спеціальний дозвіл на користування надрами з метою видобування питних підземних вод для централізованого і нецентралізованого водопостачання із водозабору «Інфільтраційний», ( свердловини №№2,3,40,40/2,41,42,44,46,47,50,51,52,75) чим порушено норми Кодексу України «Про надра» (п.17 Акту);

- на корпусі електрозварювального трансформатора (інв.№34), який розташований в РУ- 10 кв ТП 96, не зазначені: дата наступного виміру опору ізоляції й приналежність цеху, що є порушенням п.6.7.77. НПАОП 40.1-1.21-98. (п.29 Акту);

- використання саморобного електродотримача, чим порушив вимоги п.6.7.70. НПАОП 40.1-1.21-98. (п.30 Акту).

Позивач обґрунтовує свою позицію тим, що під час перевірки відповідача виявлені порушення нормативно-правових актів з охорони праці, унеможливлюють експлуатацію обладнання та виконання робіт, оскільки створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

Відповідно до статті 4 Закону України від 14.10.1992 № 2694-ХІІ «Про охорону праці» (надалі Закон № 2694), державна політика в галузі охорони праці визначається відповідно до Конституції України Верховною Радою України і спрямована на створення належних, безпечних і здорових умов праці, запобігання нещасним випадкам та професійним захворюванням.

Згідно абзацу 5 ч.1 статті 39 Закону № 2694, посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, мають право: забороняти, зупиняти, припиняти, обмежувати експлуатацію підприємств, окремих виробництв, цехів, дільниць, робочих місць, будівель, споруд, приміщень, випуск та експлуатацію машин, механізмів, устаткування, транспортних та інших засобів праці, виконання певних робіт, застосування нових небезпечних речовин, реалізацію продукції, а також скасовувати або припиняти дію виданих ними дозволів і ліцензій до усунення порушень, які створюють загрозу життю працюючих.

Відповідно до ч.7 статті 7 Закону № 877 «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (надалі Закон № 877), на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.

П.5 статті 4 Закону України від 05.04.2007 № 877-V, передбачено, виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду.

Щодо технічних порушень встановлених позивачем, суд зазначає наступне.

Відповідач проти наявності встановлених порушень під час перевірки не заперечував, однак 29 липня 2019 року разом з відзивом на позовну заяву подав документи, що підтверджують усунення порушень вимог законодавства, а саме:

- Декларацію відповідності матеріально-технічної бази роботодавця вимогам законодавства з питань охорони праці та промислової безпеки, яка зареєстрована у журналі обліку суб`єктів господарювання в Управлінні Держпраці у Миколаївській області за №163.48.19, що підтверджується листом направленим суб`єкту господарювання №09/4369 від 02.09.2019 року;

- на виконання п.29 та п.30 Акту Наказом №34а від 14.05.2019 року КП «Водопостачання м.Вознесенська» припинено експлуатацію електрозварювального трансформатора (інв.№34) та саморобного електродотримача; електрозварювальний трансформатор (інв.№34) списано з балансу підприємства.

Отже, суд зазначає, що на час прийняття судом рішення в даній справі відповідачем вказані порушення усунуті, а тому відсутні підстави для застосування п.5 ст.4 Закону №877.

Що стосується відсутності дозволу користування надрами суд зазначає наступне.

п.17 Акту, встановлено, що підприємством не отриманий спеціальний дозвіл на користування надрами з метою видобування питних підземних вод для централізованого і нецентралізованого водопостачання із водозабору «Інфільтраційний», ( свердловини №№2,3,40,40/2,41,42,44,46,47,50,51,52,75) .

Відповідно до ст.19 Кодексу України «Про надра», надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу. При укладенні угод про розподіл продукції надра надаються в користування на підставі угоди про розподіл продукції з оформленням спеціального дозволу на користування надрами та акта про надання гірничого відводу. Користування надрами здійснюється без надання гірничого відводу чи спеціального дозволу у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідач також не заперечував про відсутність у нього вказаного дозволу, проте зазначив, що контроль за наявністю даного дозволу не належить до компетенції позивача, та є прямим перевищенням службових повноважень та функцій позивача.

Положенням «Про державну службу з питань праці» визначений вичерпний перелік завдань Державної служби України з питань праці, до їх компетенції не належить перевірка наявності спеціальних дозволів на користування надрами з метою видобування питних підземних вод для централізованого та нецентралізованого водопостачання із водозабору «Інфільтраційний», та їх повноваження не поширюються на контроль за безпосереднім процесом видобутку питних підземних вод та корисних копалин , надання такого спеціального дозволу належить до виключної компетенції Державної служби геології та надр України.

Таким чином, суд погоджується з позицією відповідача, що контроль за наявності вищевказаного дозволу не входить до компетенції позивача, та відповідно відсутність дозволу не може бути підставою для зупинення господарської діяльності.

З врахуванням того, що на час розгляду справи, відповідачем повністю усунуті порушення вимог законодавства про охорону праці, які були підставою для звернення позивача до суду, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову.

Судові витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову Управління Держпраці у Миколаївській області (вул. Маршала Василевського, 40/1,Миколаїв,54003,39787411) до КП «Водопостачання (м.Вознесенська» вул. Михайлівська, 2, Вознесенськ, Миколаївська область, 56500,33321803) відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В. С. Брагар