Справа № 490/1467/19
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2019-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2019 р.м.ОдесаСправа № 490/1467/19
Головуючий в 1 інстанції: Черенкова Н.П.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Шляхтицького О.І.

суддів: Федусика А.Г. , Семенюка Г.В.

розглянувши у письмовому провадженні в місті Одесі апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 20 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі, закриття справи про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

У лютому 2019 року ОСОБА_1 (далі за текстом - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування Постанови ЕАБ №903081від 08 лютого 2019 року про накладання на позивача адміністративного стягнення передбаченого п.8.4 «г» ПДР за частиною 1 статті 122 КУпАП і закриття провадження у справі.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що Правил Дорожнього руху не порушував, рухаючись у м. Одесі по вулиці Пироговській в бік вулиці Канатної. Дорожній знак 5.16 знаходиться по вулиці Канатній на перехресті з вулицею Пироговською, яка має чотири смуги руху: три в попутному напрямку до вул. Канатної, а одна - на зустріч, але розподільчих ліній на цих трьох смугах не існує. При цьому, на думку позивача, відповідачем порушені вимоги статей 251,252,268,33 КУпАП, а також не відбирались у нього пояснення, та не зібрані докази його вини у скоєнні адміністративного правопорушення.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що 08 лютого 2019 року інспектором третьої роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області було виявлено порушення вимог п.5.16,8.4ПДРУкраїни, так як позивач поїхав прямо з крайньої правої смуги, з якої дозволено лише поворот праворуч на вулицю Канатну, в зоні дії дорожнього знаку 5.16-напрямок руху по смугах. Факт правопорушення підтверджується постановою, а також відеозаписом з нагрудного відео реєстратора. Під час розгляду справи, дотримані вимоги статей 251, 252, 280, 33,2 78, 279 КУпАП.

При цьому, відповідач вважав, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України, між тим, у порушення вимог частини 4 статті 161 КАС України, позивач жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частини 1 статті 122 КУпАП не надав.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 20 серпня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано постанову серії ЕАВ № 903081 від 08 лютого 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП з накладенням штрафу у сумі 255 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції звернулося до суду з апеляційною скаргою, у якій зазначено, що рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим скаржник просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги:

- суд першої інстанції в порушення вимог статті174 КАС України не направляв всі матеріали справи, в тому числі судові повістки, на адресу УПП в Одеській області ДПП, якою є м.Одеса, вул.Корольова, 5, чим порушив норми процесуального права згідно вимог статей 124, 126 КАС України. Ухвалу про відкриття провадження у справі та копію позову управління отримало від ГУНП в Одеській області вже після першого судового засідання.

- суд першої інстанції помилково зазначив, що відповідач жодного доказу факту здійснення позивачем правопорушення не надав, оскільки управлінням до матеріалів справи було залучено компакт-диск з відеозаписом правопорушення з реєстратора, а також з відеозаписом процесу розгляду справи.

- суд першої інстанції помилково зазначив, що в оскаржуваній постанові відсутні посилання на докази, які свідчать про наявність адміністративного правопорушення та винність позивача у його вчиненні, а також докази, що при складанні постанови позивачу були роз`ясненні права та обов`язки, оскільки вказані висновки спростовуються відеозаписом з нагрудної камери.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2019 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Відзив на апеляційну скаргу управління позивач до суду не надавав.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до приписів статті 311 КАС України справу розглянуто у письмовому провадженні на підставі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Обставини справи.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження.

Згідно постанови серії ЕАБ №903081 від 08 лютого 2019 року, ОСОБА_1 . рухаючись по вул.Пироговській, 21 в м. Одесі на транспортному засобі Toyota Camry 2.4, 2004 року випуску, нібито порушив вимоги дорожнього знаку 5.16 напрямку руху по смугах, поїхавши прямо з крайньої правої смуги, з якої дозволено лише поворот праворуч на вулицю Канатну, чим порушив п.8.4.г. Правил Дорожнього руху-порушення вимог інформаційно-вказівних знаків, та на підставі вимог частини 1 статті 122 КУпАП застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення не містить відомостей ані про відеозапис, яким зафіксовано факт вчинення правопорушення, ані технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався), як то передбачено пункту 3 частини 3 статті 283 КУпАП, а тому наданий відповідачем до матеріалів справи відеозапис не може вважатися належним доказом. Інших доказів відповідачем до суду не надано.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції правильним та таким, що відповідає вимогам Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України (надалі за текстом - КАС України), Кодексу України про адміністративне правопорушення (надалі за текстом - КупАП).

Джерела права й акти їх застосування.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121-126, 127-1-129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Частиною 2 статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Згідно частини 4 статті 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Статтею 277 КУпАП передбачено строки розгляду справ про адміністративні правопорушення. Так, справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Пунктом 3 частини 1 статті 288 КУпАП встановлено, що постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено. Так, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до частини першої статті 122 КУпАП відповідальність настає в разі порушення вимог дорожніх знаків.

Згідно статті 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

При цьому, частиною 3 статті 283 КУпАП передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: 1) дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; 2) транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); 3) технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); 4) розмір штрафу та порядок його сплати; 5) правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; 6) відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2)забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Оцінка суду.

Дослідивши оскаржувану постанову про адміністративне правопорушення Серія ЕАВ №903081 від 08 лютого 2019 року колегією суддів встановлено, що вона не мітить посилання на докази, які свідчать про наявність адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні, а саме не містить відомостей ані про відеозапис, яким зафіксовано факт вчинення правопорушення, ані про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, як то передбачено пунктом 3 частини 3 статті 283 КУпАП.

Згідно правового висновку, викладеному Верховним Судом у постанові від 15 листопада 2018 року (справа №524/5536/17), відеозапис, поданий на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у разі, якщо оскаржувана постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Таким чином, з урахуванням практики Верховного Суду колегія суддів не приймає до уваги наявний в матеріалах справи відеозапис, оскільки він не може вважатися належним доказом, так як оскаржувана постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

З таких же підстав колегія суддів не приймає до уваги, як належний доказ, наявні в матеріалах справи фото. До того ж, із зображення на вказаних фото не можливо встановити зв`язок позивача,чи його транспортного засобу, до вказаного правопорушення (відсутність номерного знаку транспортного засобу).

Інших належних доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення відповідачем до суду не надано.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

З системного аналізу вимог чинного законодавства та обстави справи колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо задоволення позову ОСОБА_1 , оскільки в матеріалах справи відсутні належні докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, при цьому оскаржувана постанова не містить відомостей ані про відеозапис, яким зафіксовано факт вчинення правопорушення, ані технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, як то передбачено пунктом 3 частини 3 статті 283 КУпАП, а тому надані відповідачем до матеріалів справи відеозапис та фото не можуть вважатися належними доказами.

Згідно статті 77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 3 частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення, отже на момент апеляційного перегляду справи право суду на закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачено нормою КАС України.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до частини 4 статті 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Однак, у зв`язку зі змінами внесеними до КАС України 15 грудня 2017 року колегія суддів вважає за необхідним змінити рішення суду першої інстанції, так як судом залишено поза увагою питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, та в результаті закрити справу про адміністративне правопорушення.

При цьому колегія суддів не приймає до уваги доводи Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції викладені в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції в порушення вимог статті 174 КАС України не направляв всі матеріали справи, в тому числі судові повістки, на адресу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, з огляду на те, що Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції є територіальним підрозділом Департаменту патрульної поліції, на адресу якого були направленні вказані документи по справі, таким чином колегія суддів вважає, що відповідач своєчасно отримував вказані документи, що ним і не заперечується.

Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони спростовуються висновками суду першої інстанції з яким погоджується колегія суддів.

Згідно вимог статті 139 КАС України розподіл судових витрат не передбачено.

Керуючись ст.ст. 317, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.

Рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 20 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі - змінити шляхом доповнення другого абзацу резолютивної частини реченням : «Закрити справу про адміністративне правопорушення».

В іншій частині рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 20 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до вимог статті 272 КАС України.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 22 жовтня 2019 року.

Головуючий суддя Шляхтицький О.І.
Судді Федусик А.Г. Семенюк Г.В.