Справа № 540/1803/19
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2019-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/1803/19
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє також в інтересах ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради про визнання бездіяльність неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 , яка діє також в інтересах ОСОБА_2 (далі-позивачі, або позивач-1 - ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради (далі-відповідач, управління), в якому просить визнати протиправними дії відповідача по висуненню вимоги до позивачів - "надати захищені персональні дані третіх осіб" та протиправною бездіяльність по залишенню без розгляду заяв позивачів та їх родини від 30.07.2018р., 30.10.2018р., 21.03.2019р., 08.05.2019р. про призначення субсидії у період з 01.07.2018р. до кінця опалювального сезону 2019-20 року, а також зобов`язати відповідача вчинити дії по поновленню порушеного права позивачів та їх родини на отримання безповоротної адресної державної соціальної допомоги громадянам по сплаті за житлово-комунальні послуги за період: з липня 2018р. до кінця опалювального сезону 2019-20 року у формі та обсязі, встановленому Кабінетом Міністрів України. Крім того, позивачі просять стягнути з відповідача солідарно на їх користь моральну шкоду, заподіяну протиправною бездіяльністю обсягом 75114 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в одному домогосподарстві, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані та фактично проживають дві родини (4 особи), а саме: родина, до якої відносяться Позивачі: - ОСОБА_2 , - неповнолітня особа, її мати - ОСОБА_1 - фізична особа-підприємець, яка обрала спрощену систему оподаткування та є платником єдиного податку першої групи, на час подання позовної заяви - зареєстрована як безробітна та сім`я батьків позивача-1 за соціальним статусом пенсіонери за віком та одночасно ветерани праці, які мають певні привілеї у соціальному забезпеченні. Родина позивачів та батьки позивача-1 перебувають на обліку Управління праці та соціального захисту населення з 2016р. як отримувачі субсидій. У зв`язку із прийняттям Постанови Кабінетом Міністрів України від 27 квітня 2018 р. № 329 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України та визнання такою, що втратила чинність, постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2016 р. № 1022», з 1 травня 2018 року для продовження отримання субсидії позивачі мали подати нові заяву та декларацію, але нічого про це не знали. На підставі п.13 вказаного Положення, позивач-1 вважає, що має право на автоматичне нарахування субсидії без звернення із заявою та декларацією. Дізнавшись про необхідність звернення із новою заявою та декларацією для отримання субсидії, позивач-1, як уповноважений домогосподарства, неодноразово зверталась до відповідача із заявами та деклараціями про призначення субсидії. Однак субсидія призначена не була. Позивач-1 стверджує, що на чотири заяви (30.07.2018р., 30.10.2018р., 21.03.2019р., 08.05.2019р.) відповідачем надані лише дві офіційні відповіді про результати їх розгляду. Позивач-1 зазначає, що її заяви залишені без розгляду на підставі не надання нею захищених персональних даних 7 осіб, які зареєстровані за цією ж адресою, але не проживають там фактично, а саме: ідентифікаційних номерів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 розуміння "порушеного права" був не вичерпаним і не завершеним для повного розуміння його позивачами до 22.08.2019р. Саме 22.08.2019р. позивачами отримано лист-роз`яснення Міністерства соціальної політики, відповідно до якого позивачам надано відповідь на їх запит щодо роз`яснення пункту Положення №848. Отже, звернення до суду мало місце лише після о

З огляду на викладене позивачі вважають протиправними дії відповідача по висуненню вимоги до позивачів щодо надання захищених персональних даних третіх осіб та протиправною бездіяльність по залишенню без розгляду заяв від 30.07.2018р., 30.10.2018р., 21.03.2019р., 08.05.2019р. про призначення субсидії у період з 01.07.2018р. до кінця опалювального сезону 2019-20 року, що і стало підставою звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою від 06.09.2019р. вказаний позов залишено без руху з наданням позивачам строку на усунення недоліків. Ухвала суду виконана, недоліки позову усунуті.

Ухвалою від 20.09.2019р. провадження у справі відкрите, розгляд справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідачем надано до суду відзив на позову заяву, зі змісту якого убачається, що останній заперечує проти позову з наступних підстав. Зокрема, зазначає, що призначення житлової субсидії домогосподарству, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , заявником якої є ОСОБА_1 з травня 2018 року проводилось відповідно до вимог Положення в редакції від 01.05.2018 року. Відповідно до зазначених змін, житлова субсидія автоматично не призначалася, оскільки заявники, субсидія яким призначалася за рішенням комісії на фактично проживаючих осіб, повинні були подати нові заяву та декларацію. Так, у серпні 2018 року позивачем-1 надіслано на електронну адресу управління заяву про призначення житлової субсидії та декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії на новий період. В Декларації зазначено, що в житловому приміщенні зареєстровані гр. ОСОБА_7 , 1933 року народження, гр. ОСОБА_8 , 1936 року народження, гр. ОСОБА_2 , 2003 року народження та ОСОБА_1 , 1967 року народження. Разом з тим, управлінням за запитом отримано довідку про склад зареєстрованих осіб у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 . В довідці зазначено, що у будинку зареєстровано 11 осіб, а саме: гр. ОСОБА_7 , гр. ОСОБА_8 , гр. ОСОБА_1 , гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_3 , гр. ОСОБА_5 , гр. ОСОБА_9 , гр. ОСОБА_6 , гр. ОСОБА_10 , гр. ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_3 . У зв`язку із цим позивачу надіслано повідомлення, про розбіжності щодо складу зареєстрованих осіб, які вказано в декларації з даними довідки, виданої виконавчим комітетом Дніпрянської селищної ради. 31 серпня 2018 року ОСОБА_1 подано нову Декларацію, в якій зазначено осіб, які не проживають за адресою реєстрації проте не вказано в повному обсязі данні про всіх зареєстрованих осіб (реєстраційні номери облікової картки платника податків), що передбачено формою Декларації, затвердженою Наказом Міністерства соціальної політики України від 02 травня 2018 року № роз

Позивача неодноразово було ознайомлено спеціалістами управління з переліком даних, які необхідно внести в Декларацію протягом 30 днів для подальшого її розгляду та про наслідки невиконання вимоги чинного законодавства.

Пунктом 9 Положення передбачено, що у разі коли у складі домогосподарства кількість фактично проживаючих зареєстрованих членів домогосподарства є меншою за кількість членів домогосподарства, зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку), за рішенням комісії соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово - комунального обслуговування розраховуються на фактично проживаючих зареєстрованих за даною адресою членів домогосподарства. Рішення комісії в такому випадку приймається з урахуванням норм, зазначених в абзаці десятому пункту 7 Положення. Однак, без зазначення інформації про реєстраційні номери облікової картки платника податків усіх членів домогосподарства управління не має можливості ані підтвердити, ані спростувати наявність перелічених в абз.10 п.7 Положення обмежень та виконати вимоги Положення передбачені вказаною нормою. Також, відповідач зазначає, що пунктом 14 Положення визначено низку відомостей, які надаються спеціалістам управління і мають бути перевірені в обов`язковому порядку, в тому числі: склад зареєстрованих у житлових приміщеннях(будинках осіб), інформація про доходи осіб та сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, інформація про доходи осіб з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, інформація про перетин кордону, інформація про наявність транспортних засобів та інші відомості, які ніяким чином неможливо перевірити без паспортних даних та номеру картки платника податків усіх членів домогосподарства. Тобто передумовою для складання акта обстеження матеріально - побутових умов комісією мають слугувати перевірені дані, що виключали б наявність передбачених Положенням обмежень та знаходження за кордоном осіб зі складу домогосподарства а також членів сім`ї осіб зі складу домогосподарства.

Окрім того, відповідач звертає увагу, що управління повідомляло власника домогосподарства ОСОБА_7 (батько позивача-1) про обставини, які створили перешкоди в реалізації права на отримання державної допомоги у вигляді житлової субсидії. Під час особистого прийому ним написано заяву, в якій зазначено, що з умовами призначення субсидії він ознайомлений та вважає не обґрунтованими претензії його доньки ОСОБА_1 , повідомляє, що його онука (старша донька позивача-1), яка зареєстрована у його житловому будинку, на даний час проживає в Іспанії та одружена з громадянином Іспанії, що суперечить відомостям, які в кожній Декларації надавав позивач-1 ( вказувала, що її старша дочка ОСОБА_11 в шлюбі не перебуває, за кордоном не перебуває). Отже, якщо ця інформація надана батьком позивача-1 відповідає дійсності, це домогосподарство не має права на призначення субсидії, але через відсутність необхідних даних про всіх членів домогосподарства, управління не має можливості у проведенні перевірки.

Житлову субсидію з серпня 2018 року не призначено у зв`язку з неможливістю проведення розрахунку без необхідних відомостей на зареєстрованих членів домогосподарства, про що позивачу-1 направлено повідомлення.

30 жовтня 2018 року позивач-1 знову звернулася за призначенням субсидії, на дату подання заяви, призначення субсидії регулювалось Положенням в редакції від 17.10.2018 року (застосовується з 01 жовтня 2018 року). Однак, оскільки обставини звернення були аналогічні попередній, відповідачем повідомлено позивача про необхідність виправити помилку. Протягом 30 днів необхідну інформацію про всіх членів домогосподарства не надано, тому 06 грудня 2018 року рекомендованим листом було направлено повідомлення про відмову в призначенні житлової субсидії.

За наступним зверненням від 21 березня 2019 року, від 08 травня 2019 року про призначення субсидії, позивачу було також відмовлено з тих самих причин.

Враховуючи викладене, відповідач вважає, що управління не мало правових підстав для призначення житлової субсидії, тому усі рішення є правомірними, а позов необґрунтованим.

Позивачами надано до суду відповідь на відзив, однак суд не приймає її до уваги, оскільки відповідно до ч.3 ст.263 КАС України заявами по суті у даній категорії справ є позов та відзив.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, судом встановлено наступне.

Позивачі зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Окрім позивачів за вказаною адресою також зареєстровані: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . При цьому, за вказаною адресою фактично проживають позивачі та ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (батьки позивача-1).

Вказане домогосподарство перебуває на обліку Управління праці та соціального захисту населення з 2016р. як отримувачі субсидій.

У зв`язку із внесенням змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року N 848 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива» з 01.05.2018р., позивач-1 звернулась до управління 30.07.2018р. із заявою про призначення житлової субсидії та декларацією про доходи і витрати осіб, які звернулись за призначенням житлової субсидії на новий період. Вказану заяву зареєстровано відповідачем 13.08.2018р. №01-15/281.

У вказаній декларації зазначено, що в житловому приміщенні зареєстровані гр. ОСОБА_7 , 1933 року народження, гр. ОСОБА_8 , 1936 року народження, гр. ОСОБА_2 , 2003 року народження та ОСОБА_1 , 1967 року народження.

14 серпня позивачу надіслано запрошення на прийом в якому зазначено про необхідність підписання особисто заяви та декларації, а також внесення паспортних даних та ідентифікаційного коду гр. ОСОБА_2

16 серпня 2018 року управлінням за запитом отримано довідку про склад зареєстрованих осіб у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до якої у будинку зареєстровано 11 осіб, а саме: гр. ОСОБА_7 , гр. ОСОБА_8 , гр. ОСОБА_1 , гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_3 , гр. ОСОБА_5 , гр. ОСОБА_9 , гр. ОСОБА_6 , гр. ОСОБА_10 , гр. ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_3

17 серпня 2018 року відповідачем надіслано позивачу-1 повідомлення, про розбіжності щодо складу зареєстрованих осіб, які вказано в декларації з даними довідки, виданої виконавчим комітетом Дніпрянської селищної ради.

31 серпня 2018 року ОСОБА_1 подано нову декларацію, в якій зазначено осіб, які не проживають за адресою реєстрації, при цьому не вказані в повному обсязі данні про всіх зареєстрованих осіб (реєстраційні номери облікової картки платника податків).

В установлений 30-денний строк інформацію про реєстраційні номери облікової картки платника податків позивачем не надано.

Заяву позивача-1 розглянуто на засіданні комісії 14 вересня 2018 року, рішенням якої було не призначати житлову субсидію на фактично проживаючих осіб.

Відповідно до рішення від 12 жовтня 2018р. житлову субсидію з 01.08.2018р. не призначено з підстав надання неповного набору документів.

12 жовтня 2018р. позивачу-1 направлено повідомлення про не призначення житлової субсидії з 01.08.2018р.

30 жовтня 2018р. позивач-1 повторно подає до управління заяву про призначення житлової субсидії та декларацію. Вказана декларація також не містить реєстраційні номери облікової картки платника податків усіх членів домогосподарства, а також членів сім`ї особи із складу домогосподарства.

Відповідно до повідомлення №5470 від 06.12.2018р. позивачу-1 не призначено субсидію. Підставою не призначення субсидії зазначено п.13 Постанови КМУ від 21.10.1995р. (у редакції від 17.10.2018р. №841), що полягало у не внесенні у повному обсязі відомостей про членів сім`ї осіб із складу домогосподарства, доходи яких враховуються під час призначення субсидії.

Відповідно до рішення від 13 грудня 2018р. позивачу-1 не призначено субсидію з вищевказаних підстав.

21 березня 2019р. позивачем-1 подано заяву про призначення житлової субсидії та декларацію. Обставини аналогічні попереднім.

27.03.2019р. відповідачем направлено лист №01-20/1550 на адресу позивачів, відповідно до якого позивача-1 повідомлено про те, що склад зареєстрованих осіб згідно довідки про склад сім`ї наданої виконавчим комітетом Дніпрянської селищної ради не співпадає з декларацією.

12 квітня 2019р. позивач-1 ознайомлена з матеріалами особової справи №21452, про що складені розписка та акт.

02 травня 2019р. позивачу направлено повідомлення про не призначення житлової субсидії на підставі п.13 Постанови КМУ №848 від 21.10.1995р. (не внесені у повному обсязі відомості про членів домогосподарства, доходи яких враховуються під час призначення субсидії).

08 травня 2019р. позивач знову звертається до відповідача із заявою про призначення житлової субсидії та декларацією. Вказана декларація містить відомості про паспортні дані та дані свідоцтв про народження, однак реєстраційні номери облікової картки платників податків зазначені лише 4 осіб, які фактично проживають за вказаною адресою.

Відповідно до витягу з протоколу засідання постійно діючої комісії з питань призначення всіх видів державної допомоги та надання пільг з оплати житлово-комунальних послуг за фактичним місцем проживання №9 від 29.05.2019р. заява ОСОБА_1 на призначення житлової субсидії на фактично проживаючих осіб залишена без розгляду, про що 06.06.2019р. повідомлено позивача-1. Цим же повідомленням запропоновано позивачу-1 надати до УПСЗН відомості щодо реєстраційних номерів облікової картки платників податків протягом 30 днів.

Рішенням від 09.07.2019р. позивачу-1 не призначено житлову субсидію з 01.05.2019р. з підстав неповного набору документів (п.13 Постанови КМУ від 21.10.1995р.).

Таким чином, рішеннями Управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради від 12.10.2018р., 13.12.2018р. та 09.07.2019р. позивачу-1 не призначено житлову субсидію у зв`язку із вказівкою неповних даних членів домогосподарства (відсутність реєстраційних номерів облікових карток платників податків 7 осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ). Позивачі, вважаючи вимоги відповідача щодо зазначення реєстраційних номерів облікових карток платників податків (далі-РНОКПП) - вказаних вище осіб протиправними з огляду на те, що вказані особи зареєстровані у домоволодінні, але фактично там не проживають, із заявами про призначення субсидії вони не звертались, крім того, витребувані відповідачем відомості є захищеними персональними даними цих осіб. Крім того, позивачі вважають, що вказаною вимогою УПСЗН порушує конституційні права позивачів, а саме: не виконувати злочинних дій та наказів, на інформацію щодо своїх прав, на розгляд звернень, що призвело до перешкоджання у реалізації їх права на гарантію соціального захисту.

Вищезазначене стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд враховує наступні обставини та приписи законодавства.

Відповідно до абз.2 ст.1 Закону України «Про соціальні послуги», соціальні послуги - комплекс заходів з надання допомоги особам, окремим соціальним групам, які перебувають у складних життєвих обставинах і не можуть самостійно їх подолати, з метою розв`язання їхніх життєвих проблем.

Надання соціальних послуг ґрунтується на принципах: адресності та індивідуального підходу; доступності та відкритості; добровільності вибору отримання чи відмови від надання соціальних послуг; гуманності; комплексності; максимальної ефективності використання бюджетних та позабюджетних коштів суб`єктами, що надають соціальні послуги; законності; соціальної справедливості; забезпечення конфіденційності суб`єктами, що надають соціальні послуги; дотримання суб`єктами, що надають соціальні послуги, державних стандартів соціальних послуг, етичних норм і правил (ст.3 Закону України «Про соціальні послуги»).

У відповідності до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 КАС України відповідно до яких завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року №848 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива» затверджено Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива в новій редакції (далі-Положення).

З 01.05.2018р. до вищезазначеного Положення про порядок призначення житлових субсидій постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2018 №329 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України та визнання такою, що втратила чинність постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2016 № 1022" було внесено зміни.

Відповідно до пункту 2 Положення №848 (у редакції з 01.05.2018) право на отримання житлової субсидії мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України (далі - громадяни), що проживають у житлових приміщеннях (будинках).

Призначення житлових субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюється структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві і Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад (п.3 Положення №848).

Пунктом 4 Положення №848 визначено, що житлові субсидії призначаються за наявності різниці між розміром плати за житлово-комунальні послуги та/або скраплений газ, тверде та рідке пічне побутове паливо, внеску/платежу об`єднанню на оплату витрат на управління багатоквартирним будинком у межах соціальної норми житла, соціальних нормативів житлово-комунальних послуг, скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, витрат на управління багатоквартирним будинком (далі - соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування) і розміром обов`язкового відсотка платежу, визначеного в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.8 Положення №848 житлова субсидія призначається одному із членів домогосподарства, які зареєстровані і фактично проживають в житловому приміщенні (будинку).

З наведеного убачається, що звернення до УПСЗН із заявами про призначення житлової субсидії кожного члена домогосподарства не передбачено законодавством.

У даному випадку, особою, яка зареєстрована і фактично проживає у будинку АДРЕСА_1 , та яка зверталась до відповідача з питання призначення житлової субсидії є позивач-1 - ОСОБА_1 .

Для призначення житлової субсидії громадянин, особа якого посвідчується паспортом або іншим документом, подає структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання (орендарі, внутрішньо переміщені особи - за фактичним місцем проживання):

заяву про призначення та надання житлової субсидії у грошовій формі за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - заява);

декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - декларація) (абз.1-3 п.13 Положення №848).

Як вже зазначалось вище, позивач-1 зверталась до управління із заявами від 30.07.2018р. (зареєстрована відповідачем 13.08.2018р.), 30.10.2018р., 21.03.2019р. та 08.05.2019р. та деклараціями. Звертаючись із зазначеними заявами та деклараціям про доходи і витрати осіб, які звернулись за призначенням житлової субсидії, позивачем вказувались відомості лише стосовно 4 осіб, які зареєстровані та фактично проживають за вказаною адресою. Разом з тим, відповідачем, на підставі довідок про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, встановлено, що за вказаною позивачем-1 адресою зареєстровано 11 осіб. На пропозицію відповідача надати відомості щодо паспортних даних та РНОКПП, позивачем-1 надані дані лише стосовно паспортних даних, РНОКПП не надані із зазначенням у декларації «не проживають».

У зв`язку з тим, що позивачем не вказані повні дані, які передбачені формою заяви та декларації, а саме через відсутність РНОКПП семи зареєстрованих у будинку осіб, відповідачем направлені позивачу повідомлення та рішення про не призначення позивачу-1 житлової субсидії. При цьому, зі змісту відзиву убачається, що необхідність вказівки РНОКПП кожної зареєстрованої у будинку особи обґрунтовується наступним: «Пунктом 9 Положення передбачено, що у разі коли у складі домогосподарства кількість фактично проживаючих зареєстрованих членів домогосподарства є меншою за кількість членів домогосподарства, зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку), за рішенням комісії соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово - комунального обслуговування розраховуються на фактично проживаючих зареєстрованих за даною адресою членів домогосподарства. Рішення комісії в такому випадку приймається з урахуванням норм, зазначених в абзаці десятому пункту 7 Положення.

Відповідно до абзацу 10 пункту 7 житлову субсидію за рішенням комісії не може бути призначено у разі, коли у члена домогосподарства або у члена сім`ї особи зі складу домогосподарства доходи, які враховуються під час призначення житлової субсидії, були такими, що зазначені в абзацах другому - четвертому підпункту 3 пункту 6 Положення, а саме - за інформацією ДФС, Пенсійного фонду України, у них взагалі відсутні доходи, які враховуються під час призначення житлової субсидії, або вони отримували середньомісячний сукупний дохід менший, ніж розмір мінімальної заробітної плати, встановленої на початок періоду за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії, та/або вони не сплатили єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, не меншому ніж мінімальний, сумарно протягом трьох місяців у періоді, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії і такі особи перебували за кордоном сукупно більше 60 днів протягом періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (крім випадку, зазначеного в абзаці четвертому пункту 7 цього Положення).

Отже, без зазначення інформації про реєстраційні номери облікової картки платника податків усіх членів домогосподарства управління не має можливості ані підтвердити, ані спростувати наявність перелічених обмежень та виконати вимоги Положення передбачені азц. 10 п. 7. Також, пунктом 14 Положення визначено низку відомостей, які надаються спеціалістам управління і мають бути перевірені в обов`язковому порядку, в тому числі: склад зареєстрованих у житлових приміщеннях(будинках осіб), інформація про доходи осіб та сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, інформація про доходи осіб з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, інформація про перетин кордону, інформація про наявність транспортних засобів та інші відомості, які ніяким чином неможливо перевірити без паспортних даних та номеру картки платника податків усіх членів домогосподарства. Тобто передумовою для складання акта обстеження матеріально - побутових умов комісією мають слугувати перевірені дані, що виключали б наявність передбачених Положенням обмежень та знаходження за кордоном осіб зі складу домогосподарства а також членів сім`ї осіб зі складу домогосподарства. В іншому випадку такий акт є нікчемним і не може слугувати підставою для призначення житлової субсидії за рішенням комісії. Для забезпечення правомірного прийняття рішення, розгляд особової справи на комісії може проводитися тільки після надання Заяви та Декларації, які мають містити всю інформацію про зареєстрованих членів домогосподарства. Ці дані заявник зобов`язаний надати згідно вимог Положення, як спеціального нормативно-правового акта, що регулює відносини у сфері реалізації права на призначення житлових субсидій…».

Щодо викладених обґрунтувань суд звертає увагу на наступне.

Положення №848 має декілька змін.

Так, п.16 Положення №848 у редакції від 01.05.2018 встановлено, що після закінчення строку отримання житлової субсидії структурні підрозділи з питань соціального захисту населення самостійно здійснюють розрахунок житлової субсидії на наступний сезон для домогосподарств, які отримували житлову субсидію у попередньому сезоні (крім орендарів, внутрішньо переміщених осіб та осіб, які звертаються за призначенням житлової субсидії на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, а також домогосподарств, у яких кількість фактично проживаючих зареєстрованих осіб менша, ніж кількість зареєстрованих осіб).

З огляду на викладену норму та приймаючи до уваги, що у домогосподарстві по АДРЕСА_1 кількість фактично проживаючих зареєстрованих осіб менша, ніж кількість зареєстрованих осіб, підстави для самостійного здійснення відповідачем розрахунку житлової субсидії на наступний сезон для вказаного домогосподарства відсутні.

Відповідно до пункту 9 Положення №848 в редакції від 01.05.2018р. до складу домогосподарства включаються особи, що зареєстровані і фактично проживають в житловому приміщенні (будинку), на яких розраховуються соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування і доходи яких враховуються під час призначення житлової субсидії.

Під час призначення житлової субсидії враховуються також доходи членів сім`ї особи із складу домогосподарства у разі, коли їх зареєстроване (фактичне) місце проживання відмінне від адреси домогосподарства. При цьому соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування за адресою домогосподарства на таких осіб не розраховуються.

У разі коли у складі домогосподарства кількість фактично проживаючих зареєстрованих членів домогосподарства є меншою за кількість членів домогосподарства, зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку), за рішенням комісії соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування розраховуються на фактично проживаючих зареєстрованих за даною адресою членів домогосподарства. Рішення комісії в такому випадку приймається з урахуванням норм, зазначених в абзаці десятому пункту 7 цього Положення.

За рішенням комісії доходи членів домогосподарства, які зареєстровані в житловому приміщенні (будинку), але фактично за даною адресою не проживають, в сукупний дохід домогосподарства не враховуються. Рішення комісії в такому випадку приймається з урахуванням норм, зазначених в абзаці десятому пункту 7 цього Положення, і не може поширюватися на випадок, визначений в абзаці третьому цього пункту.

Рішення комісії у випадках, передбачених цим пунктом, приймаються на підставі актів обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства.

Відповідно до абз.10 п.7 Положення №848 житлову субсидію за рішенням комісії не може бути призначено у разі, коли у члена домогосподарства або у члена сім`ї особи із складу домогосподарства доходи, які враховуються під час призначення житлової субсидії, були такими, що зазначені в абзацах другому - четвертому підпункту 3 пункту 6 цього Положення, і такі особи перебували за кордоном сукупно більше 60 днів протягом періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (крім випадку, зазначеного в абзаці четвертому пункту 7 цього Положення). До 60-денного періоду перебування за кордоном не включаються дні службового відрядження, лікування або навчання за кордоном, що підтверджується відповідними документами.

Пунктом 13 цьгого ж Положення встановлено, що для призначення житлової субсидії громадянин, особа якого посвідчується паспортом або іншим документом, подає структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання (орендарі, внутрішньо переміщені особи - за фактичним місцем проживання):

заяву про призначення житлової субсидії за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - заява);

декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - декларація);

довідки про доходи - у разі зазначення в декларації доходів, інформація про які відсутня у ДФС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування тощо і відповідно до законодавства не може бути отримана за запитом структурного підрозділу з питань соціального захисту населення у порядку, встановленому цим Положенням. У разі неможливості підтвердити такі доходи довідкою до декларації додається письмове пояснення із зазначенням їх розміру;

договір найму (оренди) житла (у разі наявності).

Ці ж норми Положення №848 в редакції Постанови КМ № 841 від 17.10.2018 - застосовується з 1 жовтня 2018 року, викладені наступним чином.

До складу домогосподарства включаються всі особи, що зареєстровані в житловому приміщенні (будинку), на яких розраховуються соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування і доходи яких враховуються під час призначення житлової субсидії.

Під час призначення житлової субсидії враховуються також доходи членів сім`ї особи із складу домогосподарства у разі, коли їх зареєстроване (фактичне) місце проживання відмінне від адреси домогосподарства (крім доходів батьків у разі призначення субсидії студентам, які зареєстровані у гуртожитку за місцем навчання, та доходів одного з батьків дитини у разі призначення субсидії другому з батьків з дитиною у разі, коли батьки розлучені). При цьому соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування за адресою домогосподарства на таких осіб не розраховуються.

У разі коли у складі домогосподарства кількість фактично проживаючих зареєстрованих членів домогосподарства є меншою за кількість членів домогосподарства, зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку), за рішенням комісії соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування розраховуються на фактично проживаючих зареєстрованих за даною адресою членів домогосподарства. Рішення комісії в такому випадку приймається з урахуванням норм, зазначених в абзаці одинадцятому пункту 7 цього Положення.

За рішенням комісії доходи членів домогосподарства, які зареєстровані в житловому приміщенні (будинку), але фактично за даною адресою не проживають, в сукупний дохід домогосподарства не враховуються. Рішення комісії в такому випадку приймається з урахуванням норм, зазначених в абзаці одинадцятому пункту 7 цього Положення, і не може поширюватися на випадок, визначений в абзаці третьому цього пункту.

Житлову субсидію за рішенням комісії не може бути призначено у разі, коли у члена домогосподарства або у члена сім`ї особи із складу домогосподарства доходи, які враховуються під час призначення житлової субсидії, були такими, що зазначені в абзацах другому - четвертому підпункту 3 пункту 6 цього Положення, і такі особи перебували за кордоном сукупно більше 60 днів протягом періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (крім випадку, зазначеного в абзаці четвертому пункту 7 цього Положення, а також якщо працездатні особи в період, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії, документально підтвердили шляхом надання легалізованих в Україні документів набуття страхового стажу в інших країнах, з якими укладено договори про соціальне забезпечення, перелік яких розміщується на офіційному веб-сайті Мінсоцполітики). До 60-денного періоду перебування за кордоном не включаються дні службового відрядження, лікування або навчання за кордоном, що підтверджується відповідними документами (абз.11 п.7 Положення №848).

Відповідно до п.13 Положення №848 для призначення житлової субсидії громадянин, особа якого посвідчується паспортом або іншим документом, подає структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання (орендарі, внутрішньо переміщені особи - за фактичним місцем проживання):

заяву про призначення житлової субсидії за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - заява);

декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - декларація);

довідки про доходи - у разі зазначення в декларації доходів, інформація про які відсутня у ДФС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування тощо і відповідно до законодавства не може бути отримана за запитом структурного підрозділу з питань соціального захисту населення у порядку, встановленому цим Положенням. У разі неможливості підтвердити такі доходи довідкою до декларації додається письмове пояснення із зазначенням їх розміру;

договір найму (оренди) житла (у разі наявності).

Заява і декларація вважаються не поданими у разі, коли:

не внесені у повному обсязі відомості про членів домогосподарства (прізвище, ім`я та по батькові, сімейний стан, число, місяць і рік народження, серія та/або номер паспорта, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за його серією та номером);

не внесені у повному обсязі відомості про членів сім`ї осіб із складу домогосподарства, доходи яких враховуються під час призначення субсидії (прізвище, ім`я та по батькові, сімейний зв`язок з особою із складу домогосподарства, число, місяць і рік народження, серія та/або номер паспорта, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за його серією та номером);

не зазначені відомості про адресу домогосподарства та номери особових рахунків;

відсутня згода на обробку персональних даних про членів домогосподарства та членів сім`ї осіб із складу домогосподарства, доходи яких враховуються під час призначення субсидії, даних про доходи та майно.

У разі виявлення помилки у зазначених даних структурний підрозділ з питань соціального захисту населення повідомляє громадянину про необхідність протягом 30 календарних днів виправлення помилки. Якщо протягом визначеного строку громадянин не виправив помилки у заяві та/або декларації, структурний підрозділ з питань соціального захисту населення відмовляє у призначенні житлової субсидії.

З наведеного убачається, що в обох редакціях (суд застосовує вказані редакції Положення, оскільки саме вони були чинні під час виникнення спірних правовідносин) містяться норми, про необхідність подання заяви та декларації.

Слід звернути увагу, що форми заяви та декларації затверджені Наказом Міністра соціальної політики № 604 від 02.05.2018 року.

Як уже зазначалось вище, позивач-1 чотири рази зверталась до Управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради із заявами про призначення житлової субсидії та деклараціями про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, за формою, встановленою Мінсоцполітики. Однак, оскільки бланк декларації було заповнено не у повному обсязі, а саме не вказані РНОКПП осіб, що зареєстровані у домогосподарстві, відповідач прийняв рішення про не призначення житлової субсидії.

Суд звертає увагу, що бланк декларації, який затверджений Наказом Міністра соціальної політики та містить графу під назвою «реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для осіб, які мають відмітку у паспорті про право здійснювати платежі за його серією та номером)».

Крім того, бланк декларації містить наступну інформацію: «Я усвідомлюю, що в разі подання мною неповних або недостовірних відомостей про осіб, які входять до складу домогосподарства, та членів сім`ї осіб зі складу домогосподарства незалежно від реєстрації їхнього місця проживання (фактичного місця проживання), їхні доходи, майновий стан і витрати, мені може бути відмовлено у призначенні житлової субсидії або припинено її надання. У такому разі зобов`язуюся повернути надміру перераховану (виплачену) суму житлової субсидії.».

Декларації містять підпис позивача-1, що є доказом підтвердження позивачем достовірності внесених даних та згоди із інформацією, викладеною у декларації.

Отже, будь-яка особа, звертаючись до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення з метою отримання житлової субсидії, усвідомлює факт необхідності надання певних відомостей, у тому числі персональних даних. Якщо ж особа не згодна із висвітленням такої інформації, вона або не звертається до відповідних органів для отримання житлової субсидії, або має бути готова до отримання відмову у призначенні субсидії.

У даному випадку позивач-1, звертаючись до УПСЗН з метою отримання житлової субсидії, заповнює декларацію, але вказує у ній лише чотирьох осіб, які зареєстровані та фактично проживають у домогосподарстві. Після повідомлення відповідачем позивача-1 про те, що кількість вказаних у декларації зареєстрованих осіб відрізняється від кількості зареєстрованих осіб у довідці про склад сім`ї, позивач-1 вказувала у деклараціях відомості щодо інших 7 зареєстрованих осіб, при цьому не зазначила їх РНОКПП, посилаючись на те, що це є персональними даними осіб, що зареєстровані, але фактично не проживають у домогосподарстві. Крім того, зазначає, що позивач протиправно витребовує у неї персональні дані третіх осіб та змушує її виконувати злочинні накази.

Вказана позиція позивача-1 є помилковою з огляду на те, що відповідач не витребовує у позивача будь-яких даних, не передбачених формою заяви чи декларації. Реєстраційний номер облікової картки платників податків є інформацією, передбаченою формою декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, встановленою Мінсоцполітики.

Враховуючи викладене вимога Управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради про зазначення у деклараціях даних, що вони передбачають, у тому числі РНОКПП усіх осіб, які зареєстровані у домоволодінні є правомірною. Крім того, за ситуацією, що склалась, у відповідача відсутні підстави для призначення позивачу-1 житлової субсидії.

Щодо злочинного наказу суд зазначає, що розуміння позивачів про «злочинний наказ» є хибним.

Так, відповідно до загальних правил, особа, яка перебувала в умовах підпорядкованості іншій особі (наприклад, військовослужбовець, працівник або службовець підприємства, установи чи організації), а також особа, яка хоч і не перебуває у відносинах підпорядкованості, проте згідно із законом зобов`язана підкорятися законним вимогам представників влади, має юридичний обов`язок виконувати звернені до неї законні розпорядження чи накази. Невиконання особою такого обов`язку визнається правопорушенням, що має наслідком притягнення до юридичної відповідальності.

Наказ (розпорядження) - це акт управління, виданий уповноваженою службовою особою, який приписує певній особі (групі осіб) вчинити обов`язкову для неї (них) певну дію чи бездіяльність.

Явно злочинним визнається такий наказ, яким завідомо для особи, якій він адресований, наказується вчинити передбачене Кримінальним кодексом України суспільно небезпечне винне діяння (дію або бездіяльність) або таке діяння, яке визнається злочином відповідно до загальних принципів права, визнаних цивілізованими націями (ч. 2 ст. 7 Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини).

Таким чином, вимога до особи, яка звернулась із документами для отримання житлової субсидії, про вказівку РНОКПП осіб, що зареєстровані у домоволодінні не є злочинним наказом.

Щодо протиправності бездіяльності по залишенню без розгляду заяв позивача-1, суд зазначає наступне.

Бездіяльність це певна форма поведінки особи, яка полягає у невиконанні нею дій, які вона повинна була і могла вчинити відповідно до покладених на неї посадових обов`язків і згідно з законодавством України.

У даному конкретному випадку Положенням №848 встановлені чіткі дії, які мають виконуватись відповідачем при надходженні заяви позивача-1 про призначення житлової субсидії.

Як убачається із матеріалів справи, позивачем-1 подані заяви про призначення житлової субсидії від 30.07.2018р., 30.10.2018р., 21.03.2019р., 08.05.2019р.

Кожна із заяв розглянута відповідачем. У матеріалах справи містяться повідомлення про не призначення субсидії та докази направлення таких повідомлень на адресу позивача-1. Крім того, за результатами розгляду кожної із заяв відповідачем прийняті рішення від 12.10.2018р., 13.12.2018р. та 09.07.2019р., відповідно до яких позивачу-1 не призначено житлову субсидію у зв`язку із вказівкою неповних даних членів домогосподарства.

Таким чином, відсутній факт бездіяльності відповідача, як і факт залишення заяв без розгляду.

На підставі викладеного доводи позивача про протиправну бездіяльність відповідача по залишенню заяв без розгляду є необґрунтованими та безпідставними.

Крім того, суд звертає увагу, що позивач-1 була неодноразово запрошена до УПСЗН для роз`яснень щодо необхідності надання відповідних відомостей, а 12.04.2019р. була ознайомлена з матеріалами особової справи, що виключає факт порушення відповідачем прав позивачів на інформацію.

Щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частиною першою статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Таким чином, відшкодування моральної шкоди за своєю природою є санкцією за порушення прав особи, які були виявлені і доведені.

За приписами пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Разом з тим, позивач повинен довести факт заподіяння йому моральної шкоди.

Згідно ст.ст.11, 69, 70 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Обов`язок доказування в адміністративному процесі встановлений статтею 77 КАС України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

У справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди. Доказами, які дозволять суду встановити наявність моральної шкоди, її характер та обсяг, в даному випадку можуть бути, зокрема, довідки з медичних установ, виписки з історії хвороби, чеки за оплату медичної допомоги та придбання ліків, тощо.

У даному випадку позивачем не виконано свого процесуального обов`язку та не надано жодного доказу на доведення стверджуваних ним обставин заподіяння моральної шкоди та її розміру.

Тому у задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити.

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Статтею 77 КАС України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У даному випадку відповідачем доведені належними та допустимими доказами правомірність вчинених дій.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позову та відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , яка діє також в інтересах ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради про визнання бездіяльність неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Пекний А.С.

кат. 10806200