Справа № 540/1709/19
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2019-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2019 р.м. ОдесаСправа № 540/1709/19
Головуючий в 1 інстанції: Попов В.Ф.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Димерлія О.О.

Коваля М.П.

За участю: секретаря - Бабак В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фермерського господарства "АРТ-А" на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2019 року по справі за адміністративним позовом Фермерського господарства "АРТ-А" до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Фермерське господарство "АРТ-А" звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору ВП№43002102 від 26.06.2019 року.

В обґрунтування позову зазначено, що 04.04.2014 року державним виконавцем ВДВС Скадовського РУЮ Херсонської області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№43002102 з примусового виконання наказу Господарського суду Сумської області № 920/225/14 від 24.02.2014 про стягнення з ФГ "Арт-А" на користь ПАТ "Компанія "Райз" боргу в розмірі 211738,52 грн. Позивач не отримував постанову про відкриття виконавчого провадження, у зв`язку із чим був позбавлений можливості добровільно виконати судовий наказ у відведений термін. Зазначені обставини свідчать про необґрунтованість та неправомірність висновків виконавця про стягнення з позивача виконавчого збору, що є безумовною підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2019 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Фермерське господарство "АРТ-А", посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове про задоволення позову у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 04.04.2014 року ВДВС Скадовського РУЮ Херсонської області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№43002102 з примусового виконання наказу Господарського суду Сумської області від 24.02.2014 року №920/225/14 про стягнення з ФГ "Арт-А" на користь ПАТ "Компанія "Райз" богу в розмірі 211 738,52 грн.

Пунктом 2 постанови боржнику запропоновано добровільно виконати судовий наказ та надати підтверджуючі докази в строк до 11.04.2014 року.

Вказана постанова надіслана на адресу боржника, зазначену у виконавчому документів, 04.04.2014 року про що свідчить супровідний лист, зареєстрований за №3950.

03.03.2015 року старшим державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Херсонській області винесено постанову про об`єднання у зведене виконавче провадження ВП№43002102, якою об`єднано виконавче провадження №43002102 у зведене виконавче провадження №46747553.

26.06.2019 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП№43002102 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку із виконанням судового наказу в повному обсязі.

26.06.2019 року державним виконавцем винесено постанову ВП№43002102 про стягнення з ФГ "Арт-А" виконавчого збору в розмірі 21 173,85 грн.

Не погоджуючись із стягненням виконавчого збору, посилаючись на його необґрунтованість і невідповідність чинному законодавству, позивач звернувся до суду із цим позовом, в якому ставиться питання про скасування рішення державного виконавця.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що під час прийняття постанови про стягнення виконавчого збору державний виконавець діяв на підставі і у спосіб, передбачені чинним законодавством, а отже оскаржуване рішення прийнято правомірно та підстави для його скасування відсутні.

Колегія суддів висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову вважає правильними, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року №606-XIV (який діяв на момент відкриття виконавчого провадження) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ч. 2 ст. 25 Закону України від 21.04.1999 року №606-XIV (який діяв на момент відкриття виконавчого провадження) державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення, буде розпочато його примусове виконання із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України від 21.04.1999 року №606-XIV (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення, державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Частиною 3 цієї статті Закону передбачено, що у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

За правилами ч. 1 ст. 28 Закону України від 21.04.1999 року №606-XIV (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону, для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Вказані положення закону кореспондуються із приписами ч. 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII (який діє на момент винесення оспорюваної постанови).

Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України від 21.04.1999 року №606-XIV (який діяв на момент відкриття виконавчого провадження) копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Аналіз наведених норм показав, що за примусове виконання виконавчого документа справляється відповідний збір, про що державний виконавець зобов`язаний зазначити при відкритті виконавчого провадження та прийняти окреме рішення про стягнення з боржника виконавчого збору.

Таким чином, стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Останнє виконавець розпочинає на підставі виконавчого документа, відтак одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору.

Судом першої інстанції вірно враховано, що фактичне виконання виконавчого документу відбулось після відкриття виконавчого провадження.

Разом з цим, постанову про відкриття виконавчого провадження направлено державним виконавцем на адресу боржника, зазначену у виконавчому документі, а тому відповідно до приписів ч. 1 ст. 31 Закону України від 21.04.1999 року №606-XIV (який діяв на момент відкриття виконавчого провадження) боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження.

Водночас, колегія суддів враховує, що позивач є учасником виконавчого провадження, був обізнаний про прийняте судове рішення і ці обставини виключають обґрунтованість його доводів про позбавлення права на добровільне виконання виконавчого документа.

Натомість, судом першої інстанції встановлено, що матеріали виконавчого провадження не вказують на добровільний порядок погашення заборгованості за судовим наказом №920/225/14 від 24.02.2014 року, а навпаки містять відомості про арешт майна боржника, накладення арешту на рахунки тощо, що свідчить про вжиття державним виконавцем заходів щодо примусового виконання рішення суду.

Разом з цим, часткова сплата виконавчого збору не є підставою для визнання неправомірним рішення відповідача на момент його винесення.

Враховуючи викладене, оскільки при відкритті виконавчого провадження державний виконавець зобов`язаний вирішити питання про стягнення з боржника виконавчого збору, до відкриття виконавчого провадження фактично боржником судове рішення та у визначений строк виконано не було, обставини, які б свідчити про відсутність підстав для справляння збору, під час розгляду справи не підтвердились, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про обґрунтованість і правомірність оскаржуваної постанови державного виконавця та відсутність підстав для її скасування.

З огляду на наведене, оскільки висновки суду відповідають нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та обставинам справи, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до вимог ст. 316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 139, 272, 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства "АРТ-А" залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 21.10.2019 року.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

М.П. Коваль