Справа № 355/1109/19
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 355/1109/19 Суддя (судді) першої інстанції: Литвиненко О.Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Ісаєнко Ю.А., Собківа Я.М.

за участю секретаря Такаджі Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Баришівського районного суду Київської області від 16 серпня 2019 року

у справі №355/1109/19 (розглянутої у відкритому судовому засіданні)

за позовом ОСОБА_1

до відповідача начальника СРПП №1 Березанського ВП Переяслав-Хмельницького ВП Головного управління Національної поліції в Київській області Шустя Андрія Миколайовича

про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до начальника СРПП №1 Березанського ВП Переяслав-Хмельницького ВП Головного управління Національної поліції в Київській області Шустя Андрія Миколайовича, в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову серії ДПО18№393392 від 14.07.2019, про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.126 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постанова серії ДП18 ДПО18№393392 від 14.07.2019 винесена із порушенням вимог чинного законодавства, не відповідає дійсним обставинам справи, а дії поліцейського при винесенні постанови були незаконними та такими, що грубо порушили його права, а тому постанова підлягає скасуванню.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 16 серпня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позову. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилаються на незаконність, необґрунтованість та необ`єктивність рішення суду, порушення судом норм матеріального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Відповідачем подано відзив (заперечення) на апеляційну скаргу подано не було.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали вимоги та доводи апеляційної скарги та просили скасувати рішення суду першої інстанції й прийняти нову постанову про задоволення позову у повному обсязі, посилаючись на порушення судом при винесенні рішення норм процесуального та матеріального права.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. ст. 315, 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 14.07.2019 начальником СРПП № 1 Березанського ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області Шусть А.М. прийнтято постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 393392 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 гривень.

З постанови серії ДПО18 № 393392 від 14.07.2019 вбачається, що ОСОБА_1 14.07.2019 року о 13 годині 10 хвилин по вул. Привокзальна в м. Березань Київської області поблизу ЛЕПа5, керуючи транспортним засобом - автомобілем марки VOLKSWAGEN PASSAT 1.6, номерний знак НОМЕР_1 14.07.2019 не пред`явив на вимогу працівника поліції посвідчення водія НОМЕР_2 , у зв`язку з притягненням до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, чим порушив вимоги п. 2.4 «а» ПДР України.

Позивач, вважаючи постанову такою, що прийнята з порушенням звернувся до суду з вказаним позовом.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення, про відмову у задоволенні позовних вимог виходив з того, що наявні в справі докази в сукупності повністю підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.4 «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи виходячи з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 126 КУпАП України керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 16 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до статті 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, від ОСОБА_1 до Березанського ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області надійшла заява про те, що 27.06.2019 по вул. Привокзальна в м. Березань Київської області сталась ДТП за участі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які залишили місце ДТП. В подальшому, 14.07.2019 відповідач викликав до поліції двох учасників ДТП, кожен яких надав свої письмові пояснення та посвідчення водія для встановлення особи водія, з яких відповідач зробив копії та повернув посвідчення водія їхнім власникам. Потім сторони виїхали на місце ДТП, склали схему ДТП. Начальник СРПП № 1 Березанського ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області Шусть А.М. відносно кожного з водіїв було складено протокол у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КпАП України. Разом з тим, під час складання протоколу відносно позивача, ОСОБА_1 відмовився надавати посвідчення водія для складання протоколу та подальшого вилучення з отриманням тимчасового дозволу на право керування транспортними засобами.

Згідно зі статтею 32 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках: 1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи; 2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; 3) якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю; 4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо; 5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події; 6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення.

Таким чином, наведеними положеннями чинного законодавства закріплений обов`язок особи, яка керує транспортним засобом мати при собі документи передбачені п. 2.1 06 від 10.10.2001 Правил дорожнього руху та на вимогу працівника поліції пред`явити їх для перевірки.

Разом з тим, колегія суддів наголошує, що позивач не заперечує факт того, що він не надав працівнику поліції посвідчення водія після складання протоколу про адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Крім того в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що начальник СРПП № 1 Березанського ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області Шусть А.М. при складанні постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності діяв не в спосіб, передбачений КпАП України.

Отже, позивачем не доведено та не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог про винесення працівником поліції постанови серії ДПО18 № 393392 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП з порушеннями та невідповідності до чинного законодавства України.

Таким чином, оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 393392 від 14.07.2019 складена правомірно з огляду на відсутність у позивача посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб, цей факт підтверджується матеріалами справи.

Колегія суддів наголошує на тому, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 25 вересня 2019 року справа № 127/19283/17.

Враховуючи встановлені обставини та норми чинного законодавства України колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наявні в справі докази в сукупності повністю підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог пункту п. 2.4 «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ч. 1 ст.126 КУпАП.

Посилання позивача на те, що ним надавалося посвідчення водія на попередню вимогу працівника поліції колегія суддів не приймає до уваги, так як ним на вимогу працівника поліції під час складання протоколу за ст. 124 КУпАП посвідчення водія все ж такі надано не було.

Крім того, колегія суддів зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1086 затверджено Порядок тимчасового вилучення посвідчення водія на транспортний засіб та його повернення відповідно до п.3 посвідчення водія тимчасово вилучається за наявності підстав вважати, що водієм вчинено правопорушення, передбачене Кодексом України про адміністративні правопорушення, за яке може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

Враховуючи, що санкція ст.124 КУпАП передбачає накладення адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом вимога працівника поліції, навіть повторна, про надання посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб даному випадку є правомірною.

Доводи викладені в апеляційній скарзі позивача є безпідставними та необґрунтованими, носять формальний характер і не ґрунтуються ні на фактичних обставинах, ні на вимогах закону.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове - без змін.

На підставі викладеного, керуючись 34, 195, 242, 243, 246, 272, 286, 308, 310, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 16 серпня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: Ю.А. Ісаєнко

Я.М. Собків