Справа № 300/515/19
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2019 р. справа № 300/515/19

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Панікара І.В.,

за участю секретаря судового засідання: Подольської Т.М.,

представника позивача: Бойка Р.Б.,

представника відповідача: Кононової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 09.01.2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

11.03.2019 року ОСОБА_2 (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби (надалі - відповідач) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 09.01.2019 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем, в порушення статей 53, 55, 57, 58 Митного кодексу України, за наявності усіх документів, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару - транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ, модель VIANO, тип двигуна-дизель, тип кузова - універсал, робочий об`єм циліндрів двигуна-2143 см. куб, потужність двигуна - 120KW, номер кузова - НОМЕР_1 , календарний рік виготовлення -2014, модельний рік виготовлення -2014, та обраний метод його визначення, а саме основний - за ціною договору (контракту), протиправно здійснено визначення митної вартості товару, який ввозиться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту за другорядним методом, а саме - резервним, внаслідок чого прийнято, оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів за № UA206070/2019/000017/2 від 09.01.2019 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA206070/2019/00019 від 09.01.2019 року.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.03.2019 року в адміністративній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Головуючий по справі суддя Панікар І.В. з 28.05.2019 року по 31.05.2019 року перебував на листку непрацездатності, з 03.06.2019 року по 17.06.2019 року у відпустці, з 18.06.2019 по 21.06.2019 року у службовому відрядженні, з 05.08.2019 року по 04.10.2019 року у відпустці та з 07.10.2019 по 11.10.2019 року у службовому відрядженні, у зв`язку з чим, 60-денний строк розгляду справи продовжено. Окрім того, судові засідання неодноразово відкладались за вмотивованими клопотаннями сторін.

Відповідач скористався процесуальним правом подання відзиву на позовну заяву, направивши його на адресу суду 18.04.2019 року. Згідно змісту відзиву, представник відповідача позовних вимог не визнала. Окрім того, направила на адресу суду додаткові письмові пояснення. У викладених документах пояснила, що прийняття оскаржуваного рішення здійснено на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Митним Кодексом України. Зокрема, представником зазначено, що декларантом не було подано повного переліку первинних документів, визначених частиною 2 статті 53 цього Кодексу, які підтверджують заявлену митну вартість транспортного засобу, що ввозиться, тобто банківського платіжного документа, який би підтвердив сплачену суму придбаного позивачем автомобіля. Також, зіславшись на приписи статті 320 Митного Кодексу України, вказала, що під час проведення митних формальностей за митною декларацією автоматичною системою аналізу і управління ризиками було згенеровано форму митного контролю 105-2 "Митна вартість товару нижча митної вартості аналогічних товарів". Після чого, інспектору митної служби видано конкретне числове значення митної вартості такого транспортного засобу за VIN-кодами та іншими характеристиками авто, дійсна його вартість якого становить не 12500 євро, як вказав декларант, а 15550 євро. Експертний висновок про вартість автомобіля не був поданий позивачем при визначенні митної вартості автомобіля. За наведених вище обставин 09.01.2019 року Івано-Франківською митницею Державної фіскальної служби винесена картка відмови в прийнятті митної декларації та прийнято рішення про коригування митної вартості. Окрім того, вказала, що декларант погодився з рішенням про коригування, оскільки 09.01.2019 року оформив митну декларацію № UA206070/2019/400082 від 10.01.2019 року із зазначенням у ній суми за скоригованою вартістю автомобіля, що з урахуванням практики Верховного суду у справі №816/2396/17, свідчить про безспірний характер правовідносин, що склалися між сторонами. Внаслідок викладеного, вважає позовні вимоги необгрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні стосовно задоволення позову заперечила з підстав, наведених у відзиві на позов, письмових пояснень та заперечень на відповідь на відзив.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення, суд встановив наступне.

Позивачем придбано легковий автомобіль марки Mercedes-Benz, модель Viano, тип двигуна-дизель, тип кузова - універсал, робочий об`єм циліндрів двигуна - 2143 см. куб, потужність двигуна - 120KW, номер кузова - НОМЕР_1 , календарний рік виготовлення - 2014, модельний рік виготовлення - 2014 за ціною 12500 Євро.

Вивезення придбаного автомобіля з території Європейського союзу підтверджено копією митної декларації країни відправлення №19PL402010E0000301 від 02.01.2019 року. Вартість ввезеного автомобіля у вказаній декларації визначена в еквіваленті суми 12500 Євро.

09.01.2019 року уповноваженою особою позивача, декларантом/представником на підставі митної декларації № UA206070/2019/40082, придбаний позивачем автомобіль ввезено на територію України, що підтверджується Актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу, складеним посадовими особами Львівської митниці Державної фіскальної служби.

У поданій представником позивача, митній декларації за № UA206070/2019/40082 на ввезений транспортний засіб, заявлено його митну вартість в розмірі 12500 Євро. Митну вартість транспортного засобу визначено за основним методом - за ціною договору (вартість операції). Так, в графі 42 митної декларації "ціна товару" зазначено 12500 Євро, в графі 45 "коригування" вказано 400739,46 гривень, в графі 23 "курс валюти" - 32,05915700 гривень.

До вказаної митної декларації декларантом долучено: рахунок-фактуру (інвойс) №А00062 від 14.11.2018 року; декларацію про походження товару №А00062 від 14.11.2018 року; акт про проведення огляду (перегляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу за № UА20903/2019/0004 від 02.01.2019 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 ; копію митної декларації країни відправлення 19PL402010E0000301 від 02.01.2019 року; паспорт громадянина України; платіжне доручення, що підтверджує сплату митних та інших платежів; митну декларацію, за якою було відмовлено у випуску товарів.

В ході проведення процедури митних консультацій, позивачем на запит митного органу надано відповідь про відсутність у нього можливості надати документи на підтвердженя вартості автомобіля.

09.01.2019 року відповідач, за результатами розгляду поданої уповноваженою особою декларанта митної декларації та доданих до неї документів, відмовив у митному оформленні транспортного засобу за заявленою митною вартістю у зв`язку з тим, що митна вартість товару визначена за резервним методом, щодо подібних товарів (стаття 60 Митного кодексу України). Перший метод не застосований у зв`язку з ненаданням документів відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України. 2 метод визначення митної вартості (стаття 59-63 Митного кодексу України) не застосований, у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні товари. Джерело інформації: "Вартість транспортного засобу нижча митної вартості ідентичних товарів. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення МВ за VIN-кодами: НОМЕР_1 , валюта EUR, вартість 15550".

Відмову у митному оформленні транспортного засобу відповідач оформив карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UA206070/2019/00019 від 09.01.2019 року.

У зв`язку з наведеним, відповідач здійснив коригування митної вартості транспортного засобу та виніс оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів за № UA206070/2019/000017/2 від 09.01.2019 року, яким визначив митну вартість імпортованого автомобіля за резервним методом визначення митної вартості у розмірі 15550 Євро (стаття 60 Митного кодексу України). У графі 31 вказаного рішення зазначено "Код МВВ митного органу 6", у графі 33 обставинами прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості зазначено, що Митна вартість товару визначена за методом вартості щодо подібних товарів (стаття 60 Митного кодексу України). Перший метод не застосований у зв`язку з ненаданням документів відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України. 2 метод визначення митної вартості (стаття 59-63 Митного кодексу України) не застосований, у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні товари. Джерело інформації: "Вартість транспортного засобу нижча митної вартості ідентичних товарів. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення МВ за VIN-кодами: НОМЕР_1 , валюта EUR, вартість 15550".

Як пояснив в судовому засіданні представник відповідача, вищевказана митна вартість сформована на підставі даних Super Schwacke 01/2019 із врахуванням наявних пошкоджень автомобіля.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Відповідно до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним Кодексом України.

За приписами частини 1 статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно частини 1 статті 248 коментованого Кодексу митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії (частина 1 статті 257 Митного кодексу України).

Відповідно до частини 6 статті 257 цього Кодексу умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом, Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Положеннями статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначено як вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами 1, 2 статті 51 цього Кодексу передбачено, що митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно частини 1 статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Частиною 4 статті 58 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Стаття 53 Митного кодексу України визначає вичерпний перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості. В силу вимог частини 5 даної норми права забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Як вже встановлено судом, позивачем на підтвердження митної вартості автомобіля надано копію договору рахунку-фактури (оригіналу та його перекладу) із зазначенням ціни у 12500 Євро та даних, що автомобіль є вживаним; копію свідоцтва про допуск до експлуатації автомобіля; копію декларації країни відправлення, де вартість автомобіля в еквіваленті становить 12500 Євро.

Коригування митної вартості імпортованого позивачем транспортного засобу відповідачем проведено у зв`язку з неможливістю надати належний банківський документ, який підтверджує сплачений за товар суму.

Водночас в судовому засіданні представник позивача надав суду платіжне доручення за №0408004 від 14.11.2018 року та за №0408004 від 15.11.2018 року АТ КБ "Приват Банк", які засвідчують належну, у повному обсязі, cплату позивачем вартості задекларованого транспортного засобу.

Відповідно до частини 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною 6 статті 54 цього Кодексу виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Однак, суд вказує на протиправність зроблених відповідачем висновків про неможливість визначення митної вартості за першим основним методом за ціною договору.

Така протиправність, на переконання суду, обґрунтовується наданням декларантом документів, які є достатніми для визначення митної вартості товару за ціною договору та в повній мірі підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару.

Насамперед суд дійшов висновку, що відповідач, реалізовуючи своє право переконатися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, регламентованого частиною 5 статті 54 Митного кодексу України, не довів перед судом про наявність жодних застережень щодо застосування у спірних відносинах першого методу, визначених у частинах 1 і 2 статті 58 цього Кодексу, в тому числі в частині не підтвердження позивачем документально відповідних відомостей про митну вартість товару, чи будь-якої іншої її складової, яка є обов`язковою при відповідному обчисленні митної вартості.

Окрім того, відповідач не зміг аргументовано довести, що заявлені позивачем відомості про митну вартість автомобіля є неповними та/або недостовірними, у тому числі обґрунтувати невірне визначення митної вартості товару.

Сам по собі факт ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

За змістом пункту 2 частини 6 статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, серед іншого, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Із встановлених при розгляді справи обставин суд констатує, що декларантом було подано усі документи згідно з переліком (частина 2 статті 53 Митного кодексу України), а у поданих документах наявні всіх відомості, що підтверджують числові значення складової митної вартості товару та відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена готівкою за такий транспортний засіб.

Таким чином, за умови подання позивачем при декларуванні автомобіля вище вказаних документів, за змістом яких позивач сплатив його вартість в сумі 12500 Євро, що підтверджено наданою в судовому засіданні копією квитанції про оплату автомобіля, а продавець дані кошти отримав, у відповідача не було обґрунтованих підстав вважати, що має місце заявлення неповної та/або недостовірної відомості про митну вартість товару, у тому числі невірне визначення митної вартості такого товару.

Таким чином, наведене вище свідчить про недотримання Івано-Франківською митницею Державної фіскальної служби України вимог частини 2 статті 53 Митного кодексу України при здійсненні перевірки правильності визначення митної вартості імпортованого транспортного засобу за основним методом - ціною договору.

Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №598 "Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору" визначено, що митним органом при визначенні митної вартості товарів у графі 31 "Код методу визначення вартості митного органу" зазначається порядковий номер методу визначення митної вартості, що був застосований митним органом при визначенні митної вартості товару. У графі 33 "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" зазначаються причини, у графі зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Однак, відповідачем при визначенні митної вартості імпортованого транспортного засобу не зазначено послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що відповідачем не обґрунтовано ціну, що визначена ним у розмірі 15550 євро внаслідок проведеного коригування митної вартості транспортного засобу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем безпідставно, в порушення статті 58 Митного кодексу України, здійснено визначення митної вартості імпортованого транспортного засобу не за ціною договору як основним методом, а із застосуванням іншого методу, без достатніх на те підстав та з порушенням порядку черговості послідовного використання методів, визначених статтями 59-63 Митного кодексу України.

Щодо правової позиції, на яку посилається відповідач, яка висловлена у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №816/2396/17, провадження №К/9901/61818/18 слід зазначити наступне. Вказана правова позиція не обґрунтовує заперечень відповідача проти позову та не підлягає застосуванню до правовідносин у даній справі, оскільки предметом розгляду даної справи є визнання протиправними та скасування рішення Івано-Франківської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів та картки відмови у митному оформленні (випуску) товарів. Предметом розгляду справи у касаційній інстанції було визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, картки відмови у митному оформленні (випуску) товарів та зобов`язання митний орган прийняти висновок про повернення з бюджету суми надмірно сплаченого ввізного мита за ввіз автомобіля і подання його для виконання до органу казначейської служби.

Також слід зазначити, що у разі незгоди з рішенням чи дією митних органів щодо визначення, призначення, заявлення, з`ясування достовірності, коригування та/чи інших дій щодо митної вартості, митного контролю і митного оформлення, декларант може піддати ці дії чи рішення судовому контролю.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №826/4987/16 від 28.02.2019.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає рішення про коригування митної вартості товарів за № UA206070/2019/000017/2 від 09.01.2019 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA206070/2019/00019 від 09.01.2019 року протиправними, а позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За наслідками розгляду справи підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1536,80 гривень.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 задоволити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби № UA206070/2019/000017/2 від 09.01.2019 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби № UA206070/2019/00019 від 09.01.2019 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби (код ЄДРПОУ - 39640261) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний код - НОМЕР_3 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 );

Івано-Франківська митниця Державної фіскальної служби (вул. Короля Данила 20, м. Івано-Франківськ, 76010, ).

Суддя Панікар І.В.

Рішення складене в повному обсязі 21 жовтня 2019 р.