Справа № 348/590/17
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2019-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

24 жовтня 2019 року

м. Київ

справа №348/590/17

адміністративне провадження №К/9901/45554/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Судді-доповідача Саприкіної І. В.,

суддів Єзерова А. А., Чиркіна С. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Надвірнянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області (суддя Мужик І. І.) від 25 квітня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду (головуючий суддя Яворський І. О., судді: Кухтей Р. В., Нос С. П.) від 08 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Надвірнянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області з адміністративним позовом до Надвірнянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (далі - Надвірнянське ОУПФУ Івано-Франківської області), у якому просив визнати неправомірними дії Надвірнянського ОУПФУ Івано-Франківської області щодо нарахування пенсії з обмеженням заробітної плати коефіцієнтом 5,6 та зобов`язати провести перерахунок пенсії з 12 вересня 2013 року з врахуванням повного заробітку, з якого сплачувалися внески до Пенсійного фонду.

Постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 25 квітня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2017 року, позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії Надвірнянського ОУПФУ Івано-Франківської області щодо нарахування ОСОБА_1 пенсії із обмеженням заробітної плати коефіцієнтом 5,6 та зобов`язання провести перерахунок пенсії з 17 серпня 2016 року з врахуванням повного заробітку, з якого сплачувалися внески до Пенсійного фонду.

Зобов`язано Надвірнянське ОУПФУ Івано-Франківської області зняти обмеження коефіцієнтів 5,6 заробітної плати за період з 01 жовтня 1989 року по 30 вересня 1994 року при обчисленні ОСОБА_1 пенсії та здійснити перерахунок пенсії, починаючи з 17 серпня 2016 року, з врахуванням повного заробітку, а також дорахувати, виплатити недоплачені суми пенсії та виплачувати пенсію в подальшому згідно проведеного перерахунку до виникнення обставин, з якими закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин.

Не погодившись із вказаними вище судовими рішеннями попередніх інстанцій, Надвірнянське ОУПФУ Івано-Франківської області подало до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, у якій просило скасувати постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 25 квітня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2017 року і прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

На обґрунтування касаційної скарги Надвірнянське ОУПФУ Івано-Франківської області зазначило, що законодавством не передбачено включення до заробітної плати північної надбавки та районних коефіцієнтів при обчисленні пенсії, а тому нарахування ОСОБА_1 пенсії із обмеженням заробітної плати коефіцієнтом 5,6 відповідає нормам законодавства, у зв`язку з чим дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії позивача є правомірними.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 13 липня 2017 року відкрив провадження у цій справі за вказаною касаційною скаргою.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VIII), яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено в новій редакції.

Відповідно до підп. 4 п. 1 розд.«Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду ухвалою від 23 жовтня 2019 року прийняв цю справу до провадження та призначив її до розгляду.

Відповідно до ч. 1 України (у редакції Закону № 2147-VIII) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Дослідивши наведені в касаційній скарзі доводи та перевіривши матеріали справи, колегія суддів встановила таке.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Надвірнянському ОУПФУ Івано-Франківської області і отримує пенсію, починаючи з 12 вересня 2013 року.

Згідно довідки ЗАО «Полярна геофізична експедиція» від 13 травня 2013 року № 15/166 у період з жовтня 1989 року по грудень 1994 року ОСОБА_1 працював на підприємстві в районі Крайньої Півночі, отримував північну надбавку, йому виплачувався районний коефіцієнт, з усіх виплат утримувалися страхові внески до Пенсійного Фонду РФ.

У лютому 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії без обмеження заробітку у 5,6 разів розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум та максимальним розміром заробітної плати (доходу).

Листом від 17 лютого 2017 року № 83/Г-15 Надвірнянським ОУПФУ Івано-Франківської області відмовило ОСОБА_1 у зарахуванні до трудового стажу роботи в районах Крайньої Півночі та врахування коефіцієнтів до заробітків у цих районах, посилаючись на відсутність правових підстав.

Вказані обставини стали підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з даним адміністративним позовом за захистом порушених, на його думку, прав та інтересів.

Дослідивши наведені в касаційній скарзі доводи про оскарження судових рішень першої та апеляційної інстанцій, перевіривши матеріали справи й заслухавши суддю-доповідача про обставини справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Задовольняючи позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій стверджували, що на ОСОБА_1 поширюється дія Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, оскільки у період з 1989 року по 1994 рік позивач працював в районах Крайньої Півночі, що підтверджується довідкою про заробітну плату, виданою ЗАО «Полярна геофізична експедиція», а тому він має право на врахування районного коефіцієнту та північної надбавки при обчисленні пенсії.

З такими висновками судів попередніх інстанцій колегія суддів не погоджується з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Гарантії конституційного права людини на соціальний захист визначені в положеннях Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) та Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII).

Згідно зі ст. 41 Закону № 1058-ІV (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: 1) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно із цим Законом були фактично обчислені та сплачені страхові внески до Пенсійного фонду в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески; 2) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум; 3) суми заробітної плати (доходу), визначені виходячи із здійсненої застрахованою особою доплати, передбаченої ч. 3 ст. 24 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону № 1788-XII до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Частиною 3 ст. 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» (далі - Закон № 108/95-ВР) до структури оплати праці відносить «інші заохочувальні та компенсаційні виплати». До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

При цьому, визначення поняття «компенсаційні виплати» законодавство України не містить.

Проте, правильне встановлення дійсного змісту цього поняття є визначальним у цьому спорі, оскільки лише за наявності правових підстав віднести північну надбавку до компенсаційних витрат, відповідно, будуть і підстави включити цю надбавку до заробітку для обрахунку пенсії.

Під компенсаційними виплатами розуміють виплати понад заробітну плату з метою відшкодування працівникам понесених матеріальних витрат, пов`язаних з виконанням трудових обов`язків.

Тобто, компенсаційними є лише ті витрати, що спрямовані на відшкодування саме понесених матеріальних витрат, здійснених у зв`язку з виконанням трудових обов`язків.

Поряд з цим, особливе призначення компенсацій, як правило, виключає періодичність їх виплат. Невизначеність у строках одержання компенсації пояснюється необхідністю виплатити їх на відшкодування вже понесених матеріальних витрат працівника або коштом майбутніх, також неминучих матеріальних витрат (ці строки залежать від юридичних фактів, за наявності яких у працівника виникає право на одержання компенсаційних коштів).

Отже, характерною рисою компенсації є мета та зміст її виплати - відшкодування працівникові здійснених ним матеріальних витрат, того, що витрачено (має бути витрачено) в процесі виконання трудових обов`язків.

Вказане дає підстави для висновку, що північна надбавка за своєю правовою природою не може бути віднесена до компенсаційних витрат, оскільки вона не є відшкодуванням працівникові понесених ним матеріальних витрат, того, що витрачено (має бути витрачено) в процесі виконання трудових обов`язків. Натомість, північна надбавка виплачувалась регулярно, тобто їй притаманна періодичність, та у фіксованому розмірі незалежно від здійснення працівником матеріальних витрат. Тобто, її виплата не пов`язувалась з юридичним фактом понесення працівником матеріальних витрат

Таким чином, колегія суддів звертає увагу, що північна надбавка не наділена ознаками, характерними для компенсаційних витрат, а тому не може бути віднесена до цієї категорії.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20 грудня 2018 року у справі № 345/4049/16-а.

Крім того, Касаційний адміністративний суд вважає за необхідне звернути увагу, що за змістом ст. 2 Закону № 108/95-ВР додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Поряд з цим, північна надбавка чинним законодавством України не передбачена, а тому не може вважатись додатковою заробітною платою.

З урахуванням зазначено убачається, що викладеними вище нормами законодавства не передбачено право осіб на врахування до заробітку, з якого обчислюється пенсія, північної надбавки, яку отримували особи під час роботи в районах Крайньої Півночі. При цьому, факт сплати роботодавцем позивача страхових внесків з вказаних сум виплаченої надбавки в даному випадку жодного значення для вирішення спору не має.

Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 09 жовтня 2019 року у справі №489/5283/16-а.

Отже, суди попередніх інстанцій у цій справі неправильно застосували норми матеріального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішень судів попередніх інстанцій із прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. 340, 349, 351, 356, 359 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Надвірнянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області задовольнити, постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 25 квітня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2017 року скасувати.

Прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Надвірнянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: І. В. Саприкіна

Судді: А. А. Єзеров

С. М. Чиркін