Справа № 826/5355/17
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2019-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/5355/17 Суддя (судді) першої інстанції: Чудак О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Файдюка В.В., Мєзєнцева Є.І.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 липня 2019 року про закриття провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, треті особи: Служба у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс", управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві, ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішеннь, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Служба у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32497729 від 23.11.2016 року, 10:35:45 прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М., яким зареєстровано право власності за ТОВ «ФК «Вектор Плюс», , на об`єкт нерухомого майна - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати рішення, індексний номер 32498486 від 23.11.2016 року, 10:55:17 прийняте приватним нотаріусом Кобелєвою А.М., яким припинено іпотеку на об`єкт нерухомого майна - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 липня 2019 року закрито провадження у справі на підставі п.1 ст.238 КАС України.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою суду, позивачка звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 липня 2019 року як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування скарги апелянт зазначила, що оскільки суд прийняв ухвалу про закінчення підготовчого провадження по справі та призначення справи до судового розгляду, суд таким чином визначився з наявністю публічно-правового спору. На думку апелянта КАС України не містить винятків щодо можливості розгляду питання про закриття провадження у справі на інших стадіях провадження по справі, окрім як на стадії підготовчого провадження. Крім того апелянт зазначила, що судом не враховано правову позицію Верховного Суду України та Окружного адміністративного суду у м.Києві у справі № 826/5355/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвалу суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пунктом 1 частини другої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

За правилами частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.09.2008 року між ОСОБА_2 та ВАТ «Сведбанк» (правонаступник - ПАТ «Сведбанк», далі - Банк) укладено кредитний договір №030/09.08/71-550К. Відповідно до умов договору, банк надає ОСОБА_2 (позичальник) кредит у розмірі 160500 (сто шістдесят тисяч п`ятсот) доларів США на строк з 22.09.2008 року по 21.09.2033 року включно.

27.10.2008 року між позивачем (іпотекодавець), який є майновим поручителем за виконання ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором №030/09.08/71-550К від 22.09.2008 року, та Банком укладено договір іпотеки. Відповідно до умов договору іпотеки, іпотекодавець передає іпотекодержателю в іпотеку об`єкт нерухомого майна, а саме: квартиру АДРЕСА_2 Вказаним договором іпотеки передбачено порядок звернення стягнення на предмет іпотеки.

28.11.2012 року Банк відступив ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відповідно до договору факторингу №15 та договору про відступлення прав за іпотечними договорами свої права за вказаними кредитним та іпотечним договорами.

23.11.2016 року приватний нотаріус Кобелєва А.М. прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер №32497729, яким за ТОВ «ФК «Вектор Плюс» зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2 , житловою площею 31,3 кв.м., загальною площею 53 кв.м.

Цього ж дня приватний нотаріус Кобелєва А.М. прийняла рішення про державну реєстрацію іншого речового права: припинення іпотеки на квартиру АДРЕСА_2 .

Вказані рішення відповідача є предметом оскарження у даній справі.

Закриваючи провадження у справі на підставі п.1 ст.238 КАС України, суд першої інстанції виходив з того, що даний спір не є публічно-правовим, а тому не підлягає розгляду у адміністративному суді.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає, що позовні вимоги заявлено на поновлення порушеного цивільного права позивачки, спірні правовідносини виникли у зв`язку з невиконанням умов цивільно-правових договорів (кредитного договору та іпотечного договору), стосуються оскарження правомірності набуття права власності ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" на квартиру АДРЕСА_2 , впливають на майнові права позивачки як іпотекодавця, яка правомірність такого набуття ставить під сумнів.

Незважаючи на участь у спорі суб`єкта владних повноважень, колегія суддів вважає, що цей спір не є публічно-правовим, випливає з договірних відносин і має вирішуватися за правилами ЦПК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.11.2018 року у справі № 826/24096/15.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі у разі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Беручи до уваги наведене, враховуючи суть спірних правовідносин та правову позицію Верховного Суду, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для розгляду даного спору у порядку адміністративного судочинства та водночас наявності підстав для закриття провадження у справі.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на рішення суду першої інстанції з аналогічними сторонами та схожим предметом позову, оскільки таке судове рішення, відповідно до ст. 7 КАС України, не є джерелом права, що застосовуються судом при вирішенні справ, та виходячи з норм ч. 5 ст. 242 КАС України їх висновки не є обов`язковими для врахування.

Посилання позивачки на практику Верховного Суду України також не заслуговують на увагу, оскільки рішення у цих справах прийняті за інших правовідносин.

Стосовно інших посилань апеляційної скарги, то колегія суддів критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 липня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 23.10.2019 року.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: В.В.Файдюк

Є.І. Мєзєнцев