Справа № 640/2336/19
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2019-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 жовтня 2019 року № 640/2336/19

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Огурцов О.П., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до1) Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК", 2) Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
третя особаОСОБА_2
про визнання вкладником та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК" (04073, м. Київ, пр. Степана Бандери, 16), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, ) про визнання вкладником та зобов`язання вчинити дії.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачем 1 безпідставно не включено його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів, оскільки вклад було подаровано позивачу, про що було повідомлено банк відповідним чином.

У додаткових поясненнях, що надійшли до суду під час нового розгляду справи, позивачем наведено розрахунок залишку коштів, які перебувають на його рахунку.

Відповідачі проти позовних вимог заперечили та направили до суду відзиви на позовну заяву, зазначаючи, що позивач не набув статусу вкладника у розумінні цивільного законодавства та Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а отже правових підстав для включення позивача до переліку вкладників не вбачається.

Третьою особою подано до суду пояснення щодо позовної заяви, в яких третя особа підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити.

Крім того, відповідачем-1 подано клопотання про закриття провадження у справі, обґрунтоване тим, що позовні вимоги в частині визнання вкладником та зобов`язання відповідача розділити вклад підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Суд звертає увагу відповідачів, що постановою Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2018 у справі № 367/2089/15-ц між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав, закрито провадження у цивільній справі та роз`яснено, що спір підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, а тому підстав для закриття провадження не вбачається.

Під час розгляду справи судом встановлено наступне.

Між Публічним акціонерним товариством «МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК» та ОСОБА_2 було укладено договір від 24.10.2013 № 2630/02/136835 банківського вкладу «ВАШ СВЯТКОВИЙ», відповідно до умов якого вкладник передав банку, а банк прийняв на депозитний рахунок кошти у сумі 68 338,41 доларів США.

Між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір про дарування частини депозитного банківського вкладу, відповідно до умов якого ОСОБА_2 даоує ОСОБА_1 частину депозитного банківського вкладу в сумі 15 000,00 доларів США, які зберігаються на депозитному рахунку на підставі договору строкового банківського вкладу від 24.10.2013 № 2630/02/136835.

Про укладення зазначеного договору позивачем було повідомлено Публічне акціонерне товариство «МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК» відповідним листом, який було отримано уповноваженою особою банку 22.09.2014.

Листами від 23.10.2014 № 12.3-9606 та від 03.11.2014 № 12.3/9992 Публічне акціонерне товариство «МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК» повідомило, що у зв`язку із встановленням обмежень Національним банком України, в банку тимчасово не здійснюються операції з відкриття поточних рахунків фізичним особам.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 20.11.2014 № 732 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.11.2014 № 124, згідно з яким з 21.11.2014 у Публічному акціонерному товаристві «МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК» запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду.

03.12.2014 позивач звернулася до уповноваженої особи Фонду із заявою про те, щоб при формуванні списку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, було враховано перехід прав вкладника частини вкладу, який зберігався на депозитному рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_2 , згідно з умовами договору строкового банківського вкладу від 24.10.2013, на що отримала відмову з посиланням на відсутність доказів переходу до нових кредиторів прав, оформлених належним чином, та погоджених вкладником та ПАТ «МКБ» змін та доповнень до договору банківського вкладу щодо зміни обсягу зобов`язань банку перед вкладниками.

Позивач, зазначаючи, що перехід до нового кредитора прав на вимогу вкладу було оформлено належним чином, вважаючи себе вкладником Публічного акціонерно товариства «МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК», звернулась з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі, на виконання делегованих повноважень.

За змістом пункту 7 частини першої цієї статті суб`єктом владних повноважень є, зокрема, будь-який суб`єкт при здійсненні ним владних управлінських функцій.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

У свою чергу, згідно із частиною першою статті 4 цього ж Закону, основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Для цього Фонд наділено відповідними функціями, передбаченими частиною другою цієї статті, серед яких, зокрема: ведення реєстру учасників Фонду; здійснення заходів щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснення заходів щодо інформування громадськості про функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, захисту прав та охоронюваних законом інтересів вкладників.

Таким чином, нормативно-правове регулювання статусу Фонду та його місце в системі гарантування вкладів фізичних осіб дозволяє зробити висновки, що Фонд є суб`єктом публічного права, створений з метою реалізації публічних інтересів держави у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку, здійснює нормативне регулювання, тобто наділений владними управлінськими функціями та є суб`єктом владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, правовідносини між вкладниками та Фондом щодо формування переліку осіб, які мають право на відшкодування вкладів за рахунок коштів Фонду, складаються без участі банку. Тому ці правовідносини не стосуються безпосередньо процедури ліквідації банку. Юридичний факт неплатоспроможності банку є лише підставою для виникнення правовідносин щодо відшкодування вкладникам їх вкладів за рахунок коштів Фонду, проте процес ліквідації має окремий перебіг і не впливає на обсяг гарантованого відшкодування вкладникам.

Наведене свідчить про те, що спір стосовно права на відшкодування вкладів фізичних осіб за рахунок коштів Фонду в межах гарантованого державою відшкодування за вкладами є публічно-правовим, має особливий характер і стосується виконання окремої владної функції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а саме організації виплат відшкодувань за вкладами, тому його не можна вважати спором у зв`язку з процесом ліквідації банку, а отже спір належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18.04.2018 року у справі № 813/921/16, від 23.05.2018 року у справі № 820/3770/16 та від 27.06.2018 у справі № 804/15260/15.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі за текстом також - Фонд), порядок виплати відшкодування за вкладами встановлені, зокрема, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (надалі за текстом також - Закон № 4452-VI).

Частиною першою статті 3 Закону № 4452-VI визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми, встановленої адміністративною радою Фонду на дату прийняття такого рішення незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000,00 грн. Фонд не відшкодовує кошти: передані банку в довірче управління; за вкладом у розмірі менше 10 гривень; за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред`явника.

Виконання зобов`язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов`язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Згідно з положеннями статті 27 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом шести днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур`єр», «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Отже, Закон № 4452-VI пов`язує виникнення права на відшкодування суми коштів за вкладом разом з нарахованими на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних відсотками з настанням таких обставин: 1) прийняття Національним банком України рішення про віднесення відповідного банку до категорії неплатоспроможних (у разі, якщо на дату прийняття такого рішення дія договору банківського вкладу закінчилась) або рішення про відкликання банківської ліцензії; 2) наявність на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних у фізичної особи банківського вкладу (рахунку) за договором, укладеним до вказаної дати; 3) наявність на зазначеному банківському вкладі фізичної особи коштів разом з нарахованими відсотками на суму не менше 10 грн; 4) включення уповноваженою особою Фонду фізичної особи до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування суми коштів за вкладами, з визначенням конкретної суми відшкодування; 5) затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, які мають право на відшкодування сум коштів за банківськими вкладами, відповідно до складеного уповноваженою особою Фонду переліку вкладників; 6) опублікування Фондом оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур`єр», «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет, що здійснюється не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Тобто, однією з умов виникнення у фізичної особи права на отримання відшкодування коштів за рахунок Фонду є наявність на дату прийняття Національним Банком України рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних відкритого банківського рахунку (вкладу) відповідно до договору, укладеного між банком та фізичною особою.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Частиною першою статті 2 Закону № 4452-VI вклад визначено, як кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Пунктом 4 частини першої статті 2 Закону № 4452-VI передбачено, що вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Згідно з положеннями частини першої статті 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Таким чином, з аналізу наведених правових норм слідує, що вкладні (депозитні) рахунки відкриваються на конкретну особу за умови надання відповідних документів. При цьому, вкладником вважається саме та особа, яка має відкритий на своє ім`я рахунок у банку.

Укладений між ОСОБА_3 та позивачем договір дарування не є підставою для автоматичного віднесення позивача до вкладників банку, оскільки цьому має передувати процедура погодження банком такого відступлення з подальшим переведенням на відкритий рахунок грошових коштів згідно вказаного договору.

Слід також зазначити, що у разі укладення договору дарування коштів банківського вкладу, у обдаровуваного виникає майнове право на подаровані йому кошти вкладу, проте це право не розповсюджує на обдаровуваного статус вкладника, який має дарувальник. Статус вкладника банку пов`язаний виключно із укладенням відповідного договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або із правом власності іменного депозитного сертифіката.

Аналогічну позицію у подібних правовідносинах неодноразово висловлював Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 по справі № 826/13728/15, від 24.04.2019 по справі № 826/13720/15, від 23.04.2019 по справі № 804/16381/15 та від 20.11.2018 по справі № 826/6337/15.

З огляду на зазначене, ОСОБА_1 не є вкладником банку у розумінні статті 2 Закону № 4452-VI, відтак, положення абзацу 1 частини першої статті 26 Закону № 4452-VI на неї не поширюються, тобто позивач не є тією особою, яка набула право на відшкодування суми коштів за рахунок Фонду, тобто відсутні правові підстави для включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а отже суд відмовляє у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 241, 243, 244, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК" (04073, м. Київ, пр. Степана Бандери, 16), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, ) про визнання вкладником та зобов`язання вчинити дії - відмовити повністю.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.П. Огурцов