Справа № 826/17410/16
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2019-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

18 жовтня 2019 року

м. Київ

справа №826/17410/16

адміністративне провадження №К/9901/47192/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Єзеров А.А., Кравчук В.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.10.2017р. (суддя - Келеберда В.І.) та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2018р. (судді - Федотов І.В., Літвіна Н.М., Сорочко Є.О.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа - Міністерство юстиції України про визнання протиправним рішення, -

встановив:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправним положення абзацу другого п. 5 розділу ІІ «Порядку виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення» затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 25.06.2016р. №826, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.06.2016р. за №863/28993;

- визнати нечинним положення абзацу другого п. 5 розділу ІІ «Порядку виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення» затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 25.06.2016р. №826, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.06.2016р. за №863/28993 з моменту прийняття такого акту суб`єктом владних повноважень;

- визнати таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили (Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб») абзац другий п. 5 розділу ІІ «Порядку виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення» затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 25.06.2016р. №826, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.06.2016р. за №863/28993.

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що норми п. 5 розділу ІІ «Порядку виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення» затвердженого рішення від 25.06.2016р. №826, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.06.2016р. за №863/28993 суперечать нормам ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки розширюють повноваження щодо перевірки правочинів на предмет їх нікчемності на період процедури ліквідації Банку.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.10.2017р., залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2018р., позов задоволено частково.

Визнано протиправним та нечинним абзац 2 п. 5 розділу ІІ Порядку виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення» затвердженого рішенням від 25.06.2016р. №826, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.06.2016р. за №863/28993.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

З рішеннями судів попередніх інстанцій не погодився відповідач, звернувся з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позову.

В обгрунтування касаційної скарги посилається на те, що відповідно до положень ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на Фонд покладено обов`язок забезпечити проведення перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних, а не здійснити таку перевірку. В контексті зазначеної норми Закону відповідач дієслово «забезпечити» трактує, як створення надійних умов для проведення перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних та вважає, що Законом не встановлено жодних обмежень чи будь-яких часових проміжків для здійснення узагальнення та фіксування результатів такої перевірки, а лише встановлено строк для повідомлення сторін про нікчемність правочину та вжиття заходів для застосування правових наслідків недійсності нікчемного правочину, який має завершитися до закінчення процедури ліквідації.

Крім того посилається на те, що рішення виконавчої дирекції Фонду від 26.05.2016р. №826 «Про затвердження Порядку виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення» прийнято в межах повноважень суб`єкта нормотворення відповідно до статі 6, пункту 10 частини 1 статті 12 та абзацу 11 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.06.2016р. №863/28993 у встановленому законодавством про державну реєстрацію нормативно-правових актів порядку. При цьому за результатами правової експертизи у вказаному рішенні Фонду не виявлено положень, що сприяють або можуть сприяти вчиненню корупційних правопорушень.

Відзиву на касаційну скаргу до суду не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів касаційної скарги на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012р. №4452-VI (надалі Закон №4452-VI).

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону №4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Відповідно до статті 4 Закону №4452-VI основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює, зокрема, такі функції: здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами у строки, визначені цим Законом; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження всіх або частини активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

За правилами статті 6 Закону №4452-VI у межах своїх функцій та повноважень Фонд здійснює нормативне регулювання системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Фонд приймає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов`язковими до виконання банками, юридичними та фізичними особами.

Фонд видає нормативно-правові акти у формі інструкцій, положень, правил.

Нормативно-правові акти Фонду підлягають державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ч. 3-5 статті 34 Закону №4452-VI виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду (кілька уповноважених осіб Фонду), якій Фонд делегує всі або частину своїх повноважень тимчасового адміністратора. Уповноважена особа Фонду повинна відповідати вимогам, встановленим Фондом. Рішення про призначення уповноваженої особи Фонду доводиться Фондом до головного офісу банку та до кожного відокремленого підрозділу банку негайно.

Тимчасова адміністрація запроваджується на строк, що не перевищує один місяць. У разі виведення неплатоспроможного банку з ринку у спосіб, передбачений пунктами 3-5 частини другої статті 39 цього Закону, тимчасова адміністрація може бути продовжена на строк до одного місяця. У разі виведення неплатоспроможного банку з ринку у спосіб, передбачений пунктами 1 і 2 частини другої статті 39 цього Закону, строк тимчасової адміністрації може бути продовжений на п`ять днів з припиненням не пізніше дня отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Тимчасова адміністрація припиняється після виконання плану врегулювання або в інших випадках за рішенням виконавчої дирекції Фонду.

Згідно частини 1 статті 36 Закону №4452-VI з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Відповідно до частини 2 статті 38 Закону №4452-VI протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч.3 цієї статті.

В ході розгляду справи судами попередніх інстанцій встановлено, що з метою належного виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, уповноваженими особами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у неплатоспроможних банках та на підставі статті 6, пункту 10 частини першої статті 12 та абзацу одинадцятого частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішенням від 25.06.2016р. №826, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.06.2016р. за №863/28993 затвердила «Порядок виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення» (далі - Порядок №826).

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Порядку №826 протягом трьох робочих днів з дати запровадження Фондом тимчасової адміністрації Уповноважена особа Фонду розпочинає перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації у банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними.

Згідно пункту 3 згадуваного розділу Порядку №826 Уповноважена особа Фонду своїм розпорядчим документом створює комісію для здійснення перевірки документів, пов`язаних із вчиненням правочинів (укладенням договорів), метою якої є виявлення фактів нікчемності таких правочинів (укладених договорів), виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій зі сторони працівників банку або інших осіб стосовно банку (далі - Комісія).

Пунктом 5 розділу ІІ Порядку №826 визначено, що перевірка правочинів (договорів) на предмет нікчемності проводиться Комісією у період здійснення Фондом тимчасової адміністрації банку.

У разі необхідності проведення перевірки протягом процедури ліквідації банку така перевірка повинна бути завершена не пізніше шести місяців з дня початку процедури ліквідації банку. За рішенням виконавчої дирекції Фонду перевірку може бути продовжено, але не більше, ніж на шість місяців.

Уповноважена особа Фонду листом повідомила позивача про те, що виплати коштів за її вкладом у ПАТ «Банк Михайлівський» тимчасово обмежені на строк до шести місяців з дня початку процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» з посиланням на норми п. 5 розділу ІІ «Порядку виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення» затвердженого рішення від 25.06.2016р. №826, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.06.2016р. за №863/28993.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що з системного аналізу змісту статей 37, 44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вбачається, що під час ліквідації банку як і під час тимчасової адміністрації Фонд наділений повноваженням щодо повідомлення сторін про нікчемність правочинів.

Частиною 2 статті 38 вказаного Закону на Фонд покладено обов`язок щодо забезпечення перевірки правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті виключно протягом дії тимчасової адміністрації.

В свою чергу, пунктом 5 розділу ІІ Порядку визначено, що перевірка правочинів (договорів) на предмет нікчемності проводиться Комісією у період здійснення Фондом тимчасової адміністрації банку.

У разі необхідності проведення перевірки протягом процедури ліквідації банку така перевірка повинна бути завершена не пізніше шести місяців з дня початку процедури ліквідації банку. За рішенням виконавчої дирекції Фонду перевірку може бути продовжено, але не більше, ніж на шість місяців.

Враховуючи викладене, суди дійшли висновку, що абзацом 2 пункту 5 розділу ІІ Порядку №826 розширено повноваження Фонду (його Уповноваженої особи) на проведення перевірки з метою виявлення нікчемних правочинів на період процедури ліквідації, що не відповідає нормам статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

З такими висновками судів попередніх інстанцій колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи, наведені у касаційній скарзі, висновки судів не спростовують і є безпідставними, оскільки в ході розгляду справи встановлено, що норми абзацу 2 пункту 5 розділу ІІ Порядку №826, як підзаконного нормативно-правового акту, обмежують визначене законом право фізичної особи на своєчасне одержання коштів за вкладом після початку процедури ліквідації банку та значно розширяють повноваження Фонду (його Уповноваженої особи) на проведення перевірки з метою виявлення нікчемних правочинів на період процедури ліквідації, що не відповідає положенням статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому суди дійшли обгрунтованого висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Посилання скаржника на те, що такі положення покликані сприяти у виконанні покладених на них обов`язків на думку Верховного Суду є безпідставними, оскільки реалізація наданих законом повноважень повинна відбуватись відповідно до закону, а прийняті на виконання таких повноважень рішення не можуть йому суперечити.

Посилання в обгрунтування касаційної скарги на правові позиції Верховного Суду України, викладені у постановах від 09.08.2017р. (справи №914/1318/16 та №914/1315/16) також є безпідставним і висновки судів попередніх інстанцій не спростовують, оскільки такі правові позиції стосуються повноважень Фонду щодо віднесення правочинів до числа нікчемних і не стосуються законності прийнятих Фондом нормативно-правових актів.

Згідно з частиною 3 статті 343 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Таким чином, оскільки при ухваленні рішень суди порушень норм матеріального та процесуального права не допустили, тому суд прийшов до висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Касаційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.10.2017р. та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2018р. - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

А.А. Єзеров

В.М. Кравчук