Справа № 455/1159/19
Суддя: Ніточко Л. Й.
Дата ухвалення: 2019-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 455/1159/19
Провадження № 2-а/455/38/2019
УХВАЛА

Іменем України

23 жовтня 2019 року м.Старий Самбір

Суддя Старосамбірського районного суду Львівської області Ніточко Л.Й.,

розглянувши справу №455/1159/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до поліцейського інспектора реагування патрульної поліції №2 Старосамбірського відділення поліції Самбірського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області старшого сержанта поліції Севона Ігоря Степановича про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

21.08.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до поліцейського інспектора реагування патрульної поліції №2 Старосамбірського відділення поліції Самбірського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області старшого сержанта поліції Севона Ігоря Степановича про скасування постанови, в якій просить поновити строк для звернення до суду з позовною заявою про оскарження постанови поліцейського інспектора реагування патрульної поліції №2 Старосамбірського відділення поліції Самбірського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області старшого сержанта поліції Севона Ігоря Степановича складеної 14 червня 2019 року серії ДПО18 № 301744. Визнати дії поліцейського інспектора реагування патрульної поліції №2 Старосамбірського відділення поліції Самбірського відділу поліції Головного управління національної поліції у Львівській області старшого сержанта поліції Севона Ігоря Степановича по складанню постанови від 14 червня 2019 року серії ДПО18 №301744 по справі про адміністративне правопорушення протиправними. Скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Ухвалою судді від 11.09.2019 року вказану позовну заяву залишено без руху, з наданням строку для усунення її недоліків.

В ухвалі суду було зазначено про порушення позивачем положень п.2 ч.5 ст. 160 КАС України при складанні позовної заяви, а саме: не зазначення у позові повного найменування відповідача - ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків відповідача за його наявності або номер і серія паспорта (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, не зазначено повністю місце проживання чи перебування відповідача, тобто відсутній номер будинку; також, до позову надані копії документів, які не є належним чином засвідченими, як це передбачено ст.94 КАС України, а також зазначенням поважності причини пропуску звернення до суду та наданням відповідних доказів.

08.10.2019 року на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, ОСОБА_1 надав суду заяву про виправлення недоліків у позовній заяві та позовну заяву в новій редакції з посиланням на те, що в постанові службової особи, дії якої оскаржені не зазначено її ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків відповідача за його наявності або номер і серія паспорта (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номера засобів зв`язку, не зазначено повністю місце проживання чи перебування відповідача, тобто відсутній номер будинку, її ідентифікаційного коду, а тому відомості про службову особу, державної установи, службове рішення якої він оскаржує йому не відомі і не можуть бути відомі. З приводу засвідчення документів, які долучені ним до позовної заяви, то ним долучено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ДПО18 №301744, яку він одержав на руки від службової особи, є оригіналом і додаткового посвідчення не потребує.

Вважає, що не зазначення даних у позовній заяві не є підставою для залишення позову без руху, а прийняття рішення по суті позову, яке позивач має право його оскаржити, і таким чином позивач не буде позбавлений права доступу до правосуддя.

Щодо пропуску строку звернення до суду, то зазначає, що в разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу. Чіткого і вичерпного переліку поважних причин не існує, тому, враховуючи, що орган (посадова особа) в провадженні по справі про адмінправопорушення керується вимогами закону і внутрішнім переконанням, визнавати чи не визнавати причини пропуску строку для оскарження постанови по справі про адмінправопорушення поважними, належить до компетенції органу (посадової особи), якому подано скаргу на постанову.

В постанові про накладення на нього адміністративного стягнення не зазначено, що йому роз`яснено право та строки оскарження постанови, а оскільки це є порушенням ст. 283 КУпАП, то така постанова є незаконною та свідчить про те, що ним пропущено строк на її оскарження із поважної причини. Окрім цього, в розмові з ним поліцейський пояснив, що винесена ним постанова має формальний характер, оскільки давно минули строки притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення ПДР, які, нібито, порушив чотири роки тому назад, а тому постанова не буде виконуватися з підстави спливу строку на її виконання. Отже, строк на оскарження постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності пропустив з поважної причини.

Дослідивши надані позивачем документи, суд доходить висновку, що недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі судді від 11.09.2019 року в повному обсязі не усунуто.

Згідно з п.п.3, 6 ч.1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: відповідає позовна заява вимогам, установленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, установлених цим Кодексом, а згідно ч.2 цієї статті встановлено, що суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Частиною шостою статті 161 КАС України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, установленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою статті 286 КАС України визначено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовною заявою 21 серпня 2019 року, а постанова про накладення адміністративного стягнення винесена 14 червня 2019 року, тобто з пропуском строку звернення до суду.

Позивачем заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду, обґрунтоване тим, що чіткого і вичерпного переліку поважних причин не існує, тому, враховуючи, що орган (посадова особа) в провадженні по справі про адмінправопорушення керується вимогами закону і внутрішнім переконанням, визнавати чи не визнавати причини пропуску строку для оскарження постанови по справі про адмінправопорушення поважними, належить до компетенції органу (посадової особи), якому подано скаргу на постанову. В постанові про накладення на нього адміністративного стягнення не зазначено, що йому роз`яснено право та строки оскарження постанови, а оскільки це є порушенням ст. 283 КУпАП, то така постанова є незаконною та свідчить про те, що ним пропущено строк на її оскарження із поважної причини. З огляду на вказані обставини, позивач просить визнати строк звернення до суду пропущеним з поважних причин і поновити його.

Проте, суд звертає увагу, що позивачем не надано жодних належних доказів на підтвердження наявності об`єктивних обставин, які перешкоджали йому подати позов до суду в період встановленого строку, так як вбачається з матеріалів справи, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ДПО18 №301744 від 14.06.2019 року (яка долучена до позовної заяви позивачем), ОСОБА_1 отримав особисто, про що свідчить його підпис (п.10 постанови). Інші причини (у постанові про накладення на нього адміністративного стягнення не зазначено, що йому роз`яснено право та строки оскарження постанови) пропуску позивачем строку звернення до суду з позовом не вказують на їх поважність, оскільки законодавцем строк звернення до адміністративного суду визначений як термін, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах від порушень з боку суб`єкта владних повноважень. Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням, а її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

Це питання регулюється національним законодавством, тлумачиться Верховним Судом України (справа № 6-239цс14 від 04.02.2015 року, справа № 6-738цс15 від 24.06.2015 року) та рішеннями Європейського Суду з прав людини.

Практика Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, справи «Девеер проти Бельгії» рішення від 27.02.1980 року, «Голдер проти Сполученого Королівства» рішення від 21.02.1975 року ).

Кажучи про принцип рівності сторін, Європейський Суд з прав людини зазначає, що кожній стороні мають бути надані рівні можливості щодо представлення справи у такому вигляді, якій не ставить її у невигідне становище стосовно свого противника (рішення у справі «Бацаніна проти Росії» від 26.05.2009 року). Вказані принципи допомагають зрозуміти деякі важливі елементи справедливого суду. При цьому, й саме питання застосування строку звернення до суду тісно пов`язано з їх реалізацією.

У справі «Gradescolo S.R.L. проти Молдови» Європейський Суд з прав людини послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обов`язком для країн, які підписали Конвенцію.

Процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (пункт 45 рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року в справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain» («Перез де Рада Каванілес проти Іспанії»), заява №28090/95).

Отже, установлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного процесу та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Суд поновлює або продовжує процесуальний строк, якщо визнає поважною причину пропуску даного строку (поважність причин повинен доводити заявник). Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини які зумовили такі причини є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що наведені позивачем доводи не можуть бути підтвердженням поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Також, згідно п.п.2, 4 та 5 ст. 94 КАС України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Позивачем, у порушення вказаних вимог, до позовної заяви долучено копію паспорта, належним чином не засвідчив відповідність копії своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Окрім цього, всупереч вимогам п.2 ч.5 ст. 160 КАС України не зазначив в позовній заяві ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, а послався в новій редакції позовної заяви на те, що в постанові службової особи, дії якої оскаржені не зазначено її ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а тому відомості про службову особу, державної установи, службове рішення якої він оскаржує йому не відомі і не можуть бути відомі, однак причин неможливості надання до суду вищезазначених відомостей позивачем не зазначено.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

На підставі вищезазначеного та враховуючи те, що позивачем у встановлений судом строк не було усунуто недоліків позовної заяви в повному обсязі та не надано доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до суду та повернути ОСОБА_1 позовну заяву та додані до неї матеріали.

Окрім цього, вважаю за необхідне роз`яснити, що згідно з ч. 8 ст. 169 ЦПК України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст.ст. 121, 122, 123, 160, 161, 169, 171, 248, 256, 286, 294, 295 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити позивачу у задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до суду.

Позовну заяву ОСОБА_1 до поліцейського інспектора реагування патрульної поліції №2 Старосамбірського відділення поліції Самбірського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області старшого сержанта поліції Севона Ігоря Степановича про скасування постанови, повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається за правилами п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень КАС України через Старосамбірський районний суд Львівської області до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15-ти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Строк на апеляційне оскарження також може бути також поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч.2 ст.299 КАС України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Л.Й. Ніточко