Справа № 1.380.2019.003093
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2019-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/9113/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Довгої О.І. та Кузьмича С.М.,

з участю секретаря судового засідання - Луців І.І.,

а також сторін (їх представників):

від позивача - Дудяк Р.А.;

від відповідача - Добровольська Ю.Р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській обл. на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.07.2019р. в адміністративній справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській обл. про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення щодо накладення штрафу за порушення строку сплати грошового зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб (суддя суду І інстанції: Сидор Н.Т., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 15 год. 34 хв. 17.07.2019р., м.Львів; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 22.07.2019р.),-

В С Т А Н О В И В:

24.06.2019р. Фізична особа - підприємець /ФОП/ ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення, винесене відповідачем Головним управлінням /ГУ/ ДФС у Львівській обл. № від 07.02.2019р.; стягнути з відповідача понесені судові витрати (а.с.6-10).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17.07.2019р. заявлений позов задоволено; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Львівській обл. № від 07.02.2019р. про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу у розмірі 20 % в сумі 7467 грн. 30 коп. за платежем єдиний податок з фізичних осіб; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 769 грн. (а.с.33-36).

Не погодившись з винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач ГУ ДФС у Львівській обл., який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні заявленого позову (а.с.42-43).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що за наслідками камеральної перевірки ФОП ОСОБА_1 встановлено порушення строків сплати (перерахування) податкового зобов`язання, визначеного позивачем у податковій декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця, що стало підставою винесення податкового повідомлення-рішення № від 07.02.2019р.

Зазначеним податковим повідомленням-рішенням на підставі ст.ст.122,126 Податкового кодексу /ПК/ України за затримку на відповідно 107, 106, 106, 106, 88 календарних днів сплати/за несплату (неперерахування) грошового зобов`язання/авансових внесків єдиного податку в сумі 37336 грн. 50 коп. зобов`язано ФОП ОСОБА_1 сплатити штраф у розмірі 20 % у сумі 7467 грн. 30 коп.

Зазначає, що погашення податкового боргу не звільняє позивача від відповідальності у виді штрафу, передбаченого п.126.1 ст.126 ПК України, за несвоєчасність сплати зобов`язання з урахуванням загального строку затримки сплати суми податкового боргу. Незалежно від того, з яких причин платником податку не було своєчасно погашено узгоджену суму грошового зобов`язання, такий платник після фактичного погашення боргу повинен сплатити суму штрафу у розмірі, який залежить від терміну прострочення.

Представником позивача адвокатом Дудяком Р.А. скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її безпідставною, невмотивованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми діючого законодавства та ухвалив законне, справедливе і обґрунтоване судове рішення (а.с.63-65).

Заслухавши суддю-доповідача по справі, представника відповідача на підтримання поданої скарги, заперечення представника позивача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідачем ГУ ДФС у Львівській обл. проведено камеральну перевірку позивача ФОП ОСОБА_1 з питань своєчасності сплати самостійно визначеного податкового зобов`язання з єдиного податку, дотримання вимог п.295.1 ст.295 ПК України за період з 20.02.2018р. по 06.06.2018р.

За результатами зазначеної перевірки складено Акт № 000467/13-01-55-13/ від 07.02.2019р., яким встановлено порушення правил сплати (перерахування) податкового зобов`язання, зазначеного ФОП ОСОБА_1 у податковій декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця, чим порушено п.57.1 ст.57, п.295.3 ст.295 ПК України, а саме: фізичною особою-підприємцем порушено термін сплати узгодженої суми податкового зобов`язання за платежем - єдиний податок (18050400) із затримкою з 20.02.2018р. по 06.06.2018р. на 107 календарних днів (а.с.21 і на звороті).

На підставі Акту перевірки № 000467/13-01-55-13/ від 07.02.2019 ГУ ДФС у Львівській обл. винесено податкове повідомлення-рішення № від 07.02.2019р., яким на підставі ст.ст.122, 126 ПК України за затримку на відповідно 107, 106, 106, 106, 88 календарних днів сплати/за несплату (неперерахування) грошового зобов`язання/авансових внесків єдиного податку в сумі 37336 грн. 50 коп. зобов`язано ФОП ОСОБА_1 сплатити штраф у розмірі 20 % у розмірі 7467 грн. 30 коп. (а.с.11).

Підставою для винесення спірного податкового повідомлення-рішення слугувало порушення позивачем термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання за платежем «єдиний податок з фізичних осіб».

За наведених обставин податковим органом на підставі ст.ст.122, 126 ПК України застосовано до позивача штраф в розмірі 20 % погашеної суми грошового зобов`язання.

Разом з тим, 19.02.2019р. ФОП ОСОБА_1 сплатив єдиний податок за IV квартал 2017 року в сумі 37336 грн. 50 коп., тобто у строк, встановлений п.295.3 ст.295 ПК України (а.с.13).

Проте, у платіжному дорученні № 1 від 19.02.2019р. позивачем зазначено помилковий розрахунковий рахунок одержувача коштів.

Приймаючи рішення по справі, суд першої інстанції виходив з того, що помилкове перерахування позивачем грошового зобов`язання на неналежний рахунок не вплинуло на виконання його обов`язку як платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця, підстав для застосування до позивача штрафу в порядку п.126.1 ст.126 ПК України немає, а винесене податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Львівській обл. є протиправним та підлягає скасуванню.

Наведені висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає такими, що відповідають фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства, з огляду на таке.

Відповідно до вимог пп.16.1.3 п.16.1 ст.16 ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно з пп.16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Положеннями ст.57 ПК України визначено строки сплати податкових зобов`язань, згідно з якою платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, п.57.3 ст.57 ПК України встановлено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 п.54.3 ст.54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення - рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до п.31.1 ст.31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Наслідки порушення правил сплати (перерахування) податків передбачені ст.126 ПК України.

Відповідно до п.126.1 ст.126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідно до Витягу з реєстру платників єдиного податку ОСОБА_1 13.09.2016р. зареєстрований як фізична особа-підприємець та є платником єдиного податку третьої групи зі ставкою податку 5 % (а.с.15).

Абзацом 2 п.294.1 ст.294 ПК України встановлено, що податковим періодом для платників єдиного податку третьої групи є календарний квартал.

Згідно з п.295.3 ст.295 ПК України платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

Підпунктом 49.18.2. п.49.18 ст.49 ПК України встановлено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

З урахуванням зазначених норм, граничний строк подання податкової декларації ФОП ОСОБА_1 за четвертий податковий (звітній) квартал 2017 року становить 09.02.2018р., а сплата єдиного податку - не пізніше 19.02.2018р.

Згідно матеріалів справи, податкова декларація платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за 2017 рік подана позивачем 29.01.2018р.

19.02.2018р. позивач сплатив єдиний податок за четвертий квартал 2017 року в сумі 37336 грн. 50 коп. у відповідності до п.295.3 ст.295 ПК України із дотриманням установленого строку, що підтверджується платіжним дорученням № 1 від 19.02.2018р.

Однак, під час судового розгляду відповідач стверджував, що позивач порушив строк сплати вказаної суми податкового зобов`язання, оскільки під час сплати грошового зобов`язання з єдиного податку помилково зазначив попередній номер розрахункового рахунку.

Колегія суддів критично оцінює таке твердження відповідача і зазначає, що згідно з ч.ч.4,5 ст.45 Бюджетного кодексу України податки і збори та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (за винятком установ України, які функціонують за кордоном).

Податки і збори та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Разом з тим, п.22.4 ст.22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що при використанні розрахункового документа ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання.

З наведеного слідує, що для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов`язання слід встановити факт невчинення платником податків дій, спрямованих на перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету у строк, передбачений п.57.1 ст.57 ПК України.

Згідно наявної у матеріалах справи копії платіжного доручення № 1 від 19.02.2018р. ФОП ОСОБА_1 19.02.2018р., тобто у строк, передбачений п.295.3 ст.295 ПК України, здійснив оплату податкового зобов`язання з єдиного податку в сумі 37336 грн. 50 коп. за IV квартал 2017 року.

Разом з тим, у платіжному дорученні № 1 від 19.02.2018р. позивач помилково зазначив розрахунковий рахунок, який призначений для сплати до Державного бюджету України єдиного податку.

За таких обставин здійснення помилки під час сплати суми грошового зобов`язання до державного бюджету в строк, встановлений п.295.3 ст.295 ПК України, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми податкового зобов`язання, не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених п.126.1 ст.126 ПК України.

Оцінюючи в сукупності зазначене, позивачем доведено те, що ним вживалися заходи для своєчасної та повної сплати єдиного податку, що знайшло своє підтвердження під час судового розгляду справи. За таких умов твердження відповідача про те, що помилка платника єдиного податку не може бути достатньою підставою для звільнення від застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату, не ґрунтується на вимогах закону.

При цьому, відповідачем ГУ ДФС у Львівській обл. жодним чином не спростовано своєчасну сплату позивачем податкового зобов`язання.

При вирішенні наведеного спору колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду України та Верховного Суду по наведеній категорії справ, яка викладена в постановах від 02.12.2015р. в справі № 21-3920а15 та від 28.05.2019р. в справі № 826/24675/15.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Із урахуванням наведеного заявлений позивачем позов є обґрунтованим та підставним, через що підлягає до задоволення.

При цьому висновок суду про неправомірність рішення податкового органу зроблено з дотриманням вимог КАС України, оскільки він, вживши заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, всебічно, повно та об`єктивно оцінив наявні у справі докази і постановив законне й обґрунтоване рішення.

В порядку ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ГУ ДФС у Львівській обл.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській обл. на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.07.2019р. в адміністративній справі № 1.380.2019.003093 залишити без задоволення, а вказане рішення суду - без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Головне управління ДФС у Львівській обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді О. І. Довга
С. М. Кузьмич
Дата складення повного судового рішення: 23.10.2019р.