Справа № 160/378/19
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2019-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 вересня 2019 року м. Дніпросправа № 160/378/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Бишевської Н.А. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Кязимової Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року

у справі №160/378/19

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області

про визнання протиправними та скасування постанов,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області в якому просила визнати протиправними та скасувати постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу

№ДН2064/273/АВ/ІП/ФС/807 від 13.12.2018р. про притягнення до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 3 723,00 грн.,

№ДН2064/273/АВ/МГ-ФС/830 від 13.12.2018р. про притягнення до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 74 460,00 грн.,

№ ДН2064/273/АВ/ТД-ФС/808 від 13.12.2018р. про притягнення до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 223 380,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що жодне з порушень, яке стало підставою для застосування штрафних санкцій та притягнення до відповідальності позивача є на думку позивача безпідставним, оскільки як вважає позивач управлінням праці порушено процедуру проведення перевірки та процедуру розгляду питання про прийняття оскаржуваних постанов. За таких обставин є безпідставним та передчасним відповідно до приписів п.28 Порядку № 295 застосування до позивача штрафних санкцій.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 р. у справі № 160/378/19 в задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування постанов - відмовлено.

Як встановлено судом першої інстанції за результатами проведеного інспекційного відвідування, відповідачем встановлено порушення законодавства про працю, допущені позивачем, а саме: допуск працівників до роботи без оформлення трудового договору, виплата заробітної плати в розмірі меншому ніж мінімальна заробітна плата, порушення строків виплати заробітної плати, порушення порядку заповнення та ведення трудових книжок, порушення порядку звільнення працівників, як в частині його оформлення так і в частині розрахунків при звільненні. На підставі виявлених порушень, відповідачем винесено спірні постанови про накладення штрафів.

Дослідивши встановлені по справі обставини, суд дійшов висновку, що спірні постанови винесено обґрунтовано та правомірно, оскільки позивачем дійсно допущено до роботи працівників без укладання відповідних трудових договорів. Надані цивільно-правові договори не відповідають суті виконуваних даними працівниками робіт, в даному випадку ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є продавцями, а не виконавцями в угодах про надання послуг торгівлі. Інші виявлені інспекційним відвідуванням порушення також знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи. Наведене обумовило прийняття рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з рішенням суду, Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 р. у справі № 160/378/19, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не надав належної оцінки укладеним цивільно-правовим угодам та додатковим первинним документам до них, помилково ототожнюючи торгівлю як постійний вид діяльності позивача з послугами, що сприяють збільшенню обсягів продажу товарів, тощо, які здійснювались шляхом розміщення реклами на інтернет сайтах, здійснення телефонних дзвінків, пошук потенційних покупців, тощо. Також скаржник зазначає, що оскільки відносини не мали трудового характеру, то застосування до позивача інших норм, що стосуються порядку оформлення трудових відносин, взагалі відсутні. Наполягає на протиправності винесених постанов. В письмових поясненнях, направлених скаржником на стадії апеляційного розгляду, додатково зазначається про процедуру розгляду справи щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, з посиланням на Порядок № 509.

Представник позивача заявляв про свою участь в судовому засіданні, однак в судові засідання, призначені на 12 та 26 вересня 2019 року не з`явився. Представником відповідача правова позиція щодо обґрунтованості винесеного судом першої інстанції рішення, підтверджена, заявлено про безпідставність доводів апеляційної скарги позивача.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджується, що відповідно до наказу Головного Управління від 12.11.2018 року № 1006-І та направлення від 12.11.2018 року № 144-4.4-3 головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, застрахованих осіб, зайнятість, працевлаштування інвалідів та з питань дитячої праці у Дніпродзержинському регіоні Ярко Н.Ю. в період з 12.11.2018 року по 13.11.2018 року здійснено інспекційне відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з питань оформлення трудових відносин, повноти, своєчасності нарахування та виплати заробітної плати.

Підставою для проведення інспекційного відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 став лист Головного управління ДФС України у Дніпропетровській області № 67471/10/04-36-13-01-11 від 01.11.2018 року (вх. № 16203 від 01.11.2018 року, вх. № 16607 від 07.11.2018 року, вх. № 7539 від 02.11.2018 року.

За результатами інспекційного відвідування складений Акт інспекційного відвідування від 13.11.2018 року № ДН/2064/273/АВ та виявлено ряд порушень законодавства про працю, а саме:

- позивачем фактично допущено до роботи двох працівників без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівникана роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, що порушує вимоги ст.24 КЗпП України, а також свідчить про порушення вимог п.2 ч.5 ст.50 ЗУ «Про зайнятість населення», відповідно до якої роботодавцям заборонено застосовувати працю громадян без належного оформлення трудових відносин, вчиняти дії, спрямовані і приховування трудових відносин;

- в порушення ч.5 статті 31Закону України «Про оплату праці», якою встановлено укладення трудового договору про роботу на умовах неповного робочого часу, а також при невиконанні працівником у повному обсязі місячної (годинної) норми праці мінімальна заробітна плата виплачується пропорційно до виконаної норми праці, оплата праці ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за час роботи за трудовими договорам від 02.02.2018 на умовах неповного робочого часу (пункт 5.1 трудового договору) по червень 2018 (накази про припинення трудового договору 30.06.2018 № 30-06/К) здійснювалась у розмірі меншому за розмір мінімальної заробітної плати розрахованої пропорційно до виконаної норми праці;

- в наказах від 30.06.2018 №30-06/К про припинення трудового договору з Глобою та Зеленською відсутнє посилання на відповідну статтю, пункт закону, за якою проведено звільнення, також не надано заяв на звільнення зазначених працівників, що унеможливлює зробити висновок, щодо правильності внесення запису до трудових книжок, оскільки відповідно до вимог пункт 2.4 глави 2 Інструкції № 58, передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і точно відповідають тексту наказу (розпорядження).

- в порушення вимог абз. 2 пункту 2.27 глави 2 Інструкції № 58, якою встановлено, що днем звільнення вважається останній день роботи, при звільненні ОСОБА_3 згідно наказу №30-06К від 30.06.2018 з 30.06.2018, згідно табелю обліку використання робочого часу за червень 2018 р. 30.06.2018 є вихідним днем.

- в порушення вимог частини 1 статті 26 КЗпП України - умова про випробування працівників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , встановлена у трудових договорах від 02.02.2018 (пункт 1.2) відсутня в наказах (розпорядженнях) про прийняття на роботу від 01.02.2018 №01-02/К.

- в порушення вимог статті 57 КЗпП України - час початку і закінчення щоденної роботи (зміни) не передбачені жодним нормативним документом ФОП ОСОБА_2

- в порушення вимог ч. 1 ст.115 КЗпП України та ч. 1 ст.21 Закону України «Про оплату праці», якими встановлено, що виплата заробітної плати проводиться не менше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів, не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата, в закладі встановлено випадки виплати заробітної плати через проміжок часу що перевищує 16 к.д., а саме заробітна плата з лютого по червень 2018 виплачувалась один раз на місяць.

- в порушення вимог ч. 1 ст.117 КЗпП України - при не проведені остаточного розрахунку в день звільнення, звільненим працівникам не нараховувався та не виплачувався середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, так: не нараховано та не виплачено середній заробіток при звільненні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

На підставі акту інспекційного відвідування від 13.11.2018 року № ДН/2064/273/АВ Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області винесено постанови про накладення штрафу №ДН2064/273/АВ/ІП/ФС/807 від 13.12.2018р., №ДН2064/273/АВ/МГ-ФС/830 від 13.12.2018р., № ДН2064/273/АВ/ТД-ФС/808 від 13.12.2018р.

Як вбачається з матеріалів справи, під час проведення інспекційного відвідування позивачем надано цивільно-правові договори б/н від 01.01.2018 року, укладені з фізичними особами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , предметом яких є надання послуг.

Відповідно до пункту 1.1 вказаних договорів виконавець зобов`язаний надати замовнику послуги (виконати роботу) в обсязі і на умовах передбачених даним договором, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити данні послуги (роботи).

Виконавець не підпорядковується правилам внутрішнього розпорядку, а сам організує процес надання послуг (виконання роботи), у тому числі використовує власні засоби та матеріали (пункт 1.2).

Факт надання відповідних послуг (робіт) з боку виконавця буде засвідчуватися Актами прийому наданих послуг (виконаної роботи) (пункт 1.4).

Акт прийому наданих послуг (виконаної роботи) підписується сторонами після надання послуги (виконання робіт) та є невід`ємною частиною даного договору (п.1.5).

Вартість послуг (робіт) по цивільно-правовому договору складає: за місяць 1,5 % від місячного доходу (п. 4.1).

На виконання умов вказаних договорів між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та фізичними особами Глобою та Зеленською підписано акти виконаних робіт № 1 та № 1/1 (дата відсутня).

Суд першої інстанції з посиланням на матеріали справи, з застосуванням норм Кодексу законів про працю України, Порядку № 295 від 26.04.2017 року, Цивільного Кодексу України, надаючи оцінку цивільно -правовим угодам, укладеним ФОП ОСОБА_2 та працівниками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , провів аналіз укладених цивільно-правових угод з вказаними особами та трудовими договорами, дійшов висновку, що надані до перевірки цивільно-правові угоди визначають сам процес праці, без зазначення конкретного матеріального результату, який можливо отримати за наслідками виконаних робіт, а з урахуванням того, що виконання таких робіт як «торгівля» за своїм характером є постійним для основного виду діяльності позивача, дійшов висновку, що фізичні особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 фактично виконували трудові обов`язки продавців без укладення трудового договору, і тому підстав для скасування застосованих до позивача штрафів санкцій, підстав немає.

Суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції в даній справі, та надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, зазначає:

1. В доводах апеляційної скарги не зазначається і не підтверджується документально, що у позивача ОСОБА_2 крім фізичних осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які надавали послуги згідно цивільно-правових договорів, і не підпорядковувались правилам внутрішнього трудового розпорядку, і не працювали повний робочий день, прийняті продавцями і працювали інші особи, з урахуванням тої обставини, що перевіркою встановлено що фактичним місцем діяльності позивача є бутік «Опера», в м.Дніпро ТЦ «Кубометр», з відповідним розпорядком роботи, як об`єкта торгівлі.

Заявник апеляційної скарги в своїх доводах самостійно зазначає, що укладення цивільно-правових договорів нею укладено саме як підприємцем в рамках своєї підприємницької діяльності з метою досягнення кінцевої мети такої діяльності - отримання прибутку. При цьому позивач вказує, що конкретний матеріальний результат, який отримано за наслідками виконаних ОСОБА_3 та ОСОБА_4 робіт, полягає у збільшенні обсягу реалізації продукції. Однак, доводи апеляційної скарги зазначаючи, що вказані працівники сприяли просуванню товарів в магазині позивача, збільшуючи обсяг реалізації товару, залучали нових покупців, здійснювали пошук покупців за допомогою прямих телефонних продаж, розміщували інформацію і оголошення про товари замовника в Інтернеті і соціальних мережах, ніяким чином не дають відповіді на питання хто ж здійснює безпосередню торгівлю в магазині належному позивачу, та чим відрізняється робота вказаних осіб та продавців, що здійснюють ті самі функції, що й ОСОБА_3 та ОСОБА_4 при виконанні своєї безпосередньої роботи. Виходячи з зазначеного, з огляду на те, що інші працівники у позивача відсутні, отримання позивачем прибутку, який з урахуванням виду діяльності позивача можливий лише від продажу товару, який якраз і забезпечували ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , колегія суддів погоджується з висновками відповідача, що вказані особи мали з ФОП ОСОБА_2 трудові відносини.

З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано погодився з висновками акту інспекційного відвідування, яким встановлено, що позивачем фактично допущено до роботи двох працівників без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, що порушує вимоги ст.24 КЗпП України, а також свідчить про порушення вимог п.2 ч.5 ст.50 ЗУ «Про зайнятість населення», відповідно до якої роботодавцям заборонено застосовувати працю громадян без належного оформлення трудових відносин, вчиняти дії, спрямовані на приховування трудових відносин.

З урахуванням того, що доводи апеляційної скарги в частині юридичної трактовки цивільно -правових угод позивача та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 обмежуються викладенням обставин та ревізією рішення суду першої інстанції з власними міркуваннями позивача, судова колегія вважає, що фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 обґрунтовано притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 223 380,00 грн., накладеного постановою № ДН2064/273/АВ/ТД-ФС/808 від 13.12.2018р.

Щодо Постанови № ДН 2064/273/АВ/МГ/-ФС/808, фінансова відповідальність по якій застосована на підставі абз.4 ч.2 ст. 265 КЗпП України - розмір штрафу 74460,00 грн. Судом не приймаються до уваги акти виконаних робіт та додаткові угоди, які позивачем додано до відповіді на відзив на позовну заяву, оскільки вказані документи до перевірки не надавались.

Твердження позивача, що вказані документи разом з іншими надано працівникам ГУ ДФС під час проведення ними фактичної перевірки 13.11.2018 року суперечать матеріалам справи, оскільки в довідці про проведення фактичної перевірки з питань дотримання роботодавцем законодавства про працю б/н від 13.11.20178 року зазначено, що до перевірки ФОП ОСОБА_2 надавались лише договір оренди, свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, витяг з ЄДР.

При цьому, додаткові угоди від 05.01.2018 року та акти виконаних робіт від 02.02.2018 року викликають сумніви у їх достовірності, оскільки до перевірки вказані документи не надавались, а їх зміст повністю суперечить тим, що були надані інспектору праці під час інспекційного відвідування. З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що протягом січня 2018 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 фактично виконували трудові обов`язки продавців без укладення трудового договору.

Наведене свідчить про обґрунтованість висновків суду першої інстанції під час прийняття рішення в заявленому спорі. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи. В межах доводів апеляційної скарги підстав для скасування оскаржуваного рішення суду не встановлено.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 р. у справі № 160/378/19 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 р. у справі № 160/378/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки передбачені ст.329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко