Справа № 640/3457/19
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2019-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/3457/19 Суддя (судді) першої інстанції: Погрібніченко І.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Безименної Н.В.,

Кучми А.Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України про визнання протиправним та нечинним п. 4 розділу ІІ Порядку зі змінами від 20.03.2017 року № 3-1, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати протиправним та нечинним пункту 4 розділу ІІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року № 3-1, зі змінами від 20.03.2017 року № 3-1, якого зазначено, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання здійснюється з 01 числа місяця наступного за місяцем у якому змінилися розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді;

- зобов`язати Пенсійний фонд України привести положення Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.01.20108 року № 3-1, зі змінами від 20.03.2017 року № 3-1 відповідно до положень статті 27 Закону України «Про Конституційний Суд України», Закону України «Про судоустрій і статус суддів», та визначити, що у разі збільшення розміру складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання здійснюється з дня виникнення права на відповідний перерахунок.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 вересня 2019 року закрито провадження у адміністративній справі № 640/3457/19 за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України про визнання протиправним та нечинним п. 4 розділу ІІ Порядку зі змінами від 20.03.2017 року № 3-1, зобов`язання вчинити дії.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права.

22 жовтня 2019 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив Пенсійного фонду України, в якому відповідач повністю підтримує ухвалу суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 27 лютого 2019 року до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України про визнання протиправним та нечинним п. 4 розділу ІІ Порядку зі змінами від 20.03.2017 року № 3-1, зобов`язання вчинити дії.

31 липня 2019 року Пенсійним фондом України було надіслано належним чином завірену копію зареєстрованої Міністерством юстиції України 02 липня 2019 року за № 718/33689 постанови правління Пенсійного фонду України від 07 червня 2019 року № 6-1 «Про затвердження змін до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України», якою зокрема внесено зміни до пункту 4 розділу ІІ Порядку 3-1 щодо дати з якої проводиться перерахунок щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 вересня 2019 року закрито провадження у адміністративній справі № 640/3457/19 за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України про визнання протиправним та нечинним п. 4 розділу ІІ Порядку зі змінами від 20.03.2017 року № 3-1, зобов`язання вчинити дії.

Закриваючи провадження в даній адміністративній справі, суд першої інстанції виходив з того, що наявні підстави, визначені п.8 ч.1 ст.238 КАС України для закриття провадження у справі, оскільки оскаржувані позивачем порушення були самостійно виправлені відповідачем.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Пунктом 8 частини першої статті 238 КАС встановлено, що суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

У розумінні пункту 8 частини першої статті 238 КАС у разі встановлення під час розгляду справи виправлення відповідачем оскаржуваних позивачем порушень, суд має вирішити питання можливості закриття провадження у справі. При цьому, вирішуючи зазначене питання, суд має з`ясувати, чи не призведе закриття провадження у справі до того, що законні права та інтереси позивача не будуть відновлені навіть після виправлення відповідачем оскаржуваних порушень.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 800/369/17, зазначено, що у розумінні пункту 8 частини першої статті 238 КАС у разі встановлення під час розгляду справи виправлення відповідачем оскаржуваних позивачем порушень, суд має вирішити питання можливості закриття провадження у справі. При цьому, вирішуючи зазначене питання, суд має з`ясувати, чи не призведе закриття провадження у справі до того, що законні права та інтереси позивача не будуть відновлені навіть після виправлення відповідачем оскаржуваних порушень.

Тобто для застосування такої підстави для закриття провадження у справі необхідна сукупність певних фактів. Зокрема, оскаржувані порушення мають бути виправлені самостійно суб`єктом владних повноважень, а також мають бути відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання таких дій чи бездіяльності протиправними.

При цьому, закриття провадження у справі, на підставі п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України, можливе лише у разі самостійного скасування суб`єктом владних повноважень саме з метою усунення порушень, що є предметом оскарження.

З матеріалів справи вбачається, що предметом оскарження у цій справі є пункт 4 розділу ІІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року № 3-1, зі змінами від 20.03.2017 року.

Так, позивач у адміністративному позові просить суд визнати вищевказаний пункт протиправним та нечинним, та зобов`язати відповідача внести до нього зміни, шляхом його викладення у наступній редакції: «що у разі збільшення розміру складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання здійснюється з дня виникнення права на відповідний перерахунок» відповідно до статті 27 Закону України «Про Конституційний Суд України», Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

В той же час, під час розгляду даної справи у суді першої інстанції, постановою правління Пенсійного фонду України від 07 червня 2019 року № 6-1 «Про затвердження змін до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України», зареєстрованою Міністерством юстиції України 02 липня 2019 року за № 718/33689, було зокрема внесено зміни до пункту 4 розділу ІІ Порядку 3-1 щодо дати з якої проводиться перерахунок щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.

Відповідно до вищевказаних змін, пункти 3,4 розділу ІІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року № 3-1 викладено у наступній редакції:

« 3. Звернення за перерахунком щомісячного довічного утримання проводиться в разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді (в разі збільшення розміру винагороди судді Конституційного Суду України), який працює на відповідній посаді.

4. Перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з дня виникнення права на відповідний перерахунок.»

31 липня 2019 року Пенсійним фондом України було надіслано до суду першої інстанції належним чином завірену копію вищевказаної постанови правління Пенсійного фонду України від 07 червня 2019 року № 6-1 «Про затвердження змін до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України».

Колегія суддів зауважує, що позивач не погоджується з тим, що внесення відповідних змін до пункту 4 розділу ІІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року № 3-1 призвело до повного поновлення його прав.

В своїх обґрунтуваннях апелянт зазначає, що оскаржувану редакцію пункту 4 розділу ІІ Порядку було застосовано Правобережним об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, та внаслідок такого застосування розмір його довічного утримання здійснювався не 04.12.2018 року та 01.01.2019 року, як це було зроблено працюючим суддям, а через місяць, відповідно з 01.01.2019 року та з 01.02.2019 року, і кошти за два місяці позивач не отримав. Апелянт також додає листи управління Пенсійного фонду від 18.01.2019 року № 764/02 та від 12.02.2019 року № 1831/02.

Однак, колегія суддів звертає увагу, що адміністративний позов містив лише дві позовні вимоги: про визнання протиправним та нечинним п. 4 розділу ІІ Порядку зі змінами від 20.03.2017 року № 3-1 та зобов`язання внести до нього відповідні зміни, що і було виконано відповідачем.

Позивачем до суду першої інстанції не було заявлено позовної вимоги про здійснення виплати відповідачем за відповідний період. Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази звернення ОСОБА_1 до органів Пенсійного фонду України після внесення відповідних змін до пункту 4 розділу ІІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року № 3-1.

Відтак, колегія суддів наголошує, що Пенсійним фондом України було внесено відповідні зміни до Порядку № 3-1, а саме визначено, що перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з дня виникнення права на відповідний перерахунок, відтак всі заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги до суду першої інстанції було виконано, тому повне відновлення законних прав та інтересів позивача у цій справі можливе без визнання рішення суб`єкта владних повноважень протиправним після такого виправлення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідно до вимог п.8 ч.1 ст.238 КАС України наявні всі підстави для закриття провадження у справі.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а відтак не є підставою для скасування ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 вересня 2019 року.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для закриття провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України про визнання протиправним та нечинним п. 4 розділу ІІ Порядку зі змінами від 20.03.2017 року № 3-1, зобов`язання вчинити дії.

Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 вересня 2019 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 вересня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 23.10.2019.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді Н.В. Безименна,

А.Ю. Кучма