Справа № 810/4997/15
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/4997/15 Суддя (судді) першої інстанції: Панченко Н.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Василенка Я.М.,

за участі секретаря судового засідання Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 у справі за адміністративним позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Тріумф» до Броварського управління Державної казначейської служби України Київської області, Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Тріумф» з заявою про зміну способу виконання судового рішення у справі № 810/4997/15 за позовом ТОВ «Тріумф» до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, Броварського Управління Державної казначейської служби України Київської області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріумф» про зміну способу виконання судового рішення задоволено.

Змінено спосіб виконання постанови Київського окружного адміністративного суду в адміністративній справі № 8104997/15, а саме: стягнути з Державного бюджету України через Головне управління державної казначейської служби України у Київській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріумф» заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість за липень та вересень 2014 року у розмірі 9722495,00 грн.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, Головне управління Державної фіскальної служби у Київській області та Броварське управління Державної казначейської служби України Київської області подали апеляційні скарги, в яких, посилаючись на порушення норм процесуального права та неповне з`ясування обставин, просять скасувати ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 та прийняти нову постанову, якою в задоволенні заяви про зміну способу виконання судового рішення відмовити.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.10.2019 у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Броварського управління Державної казначейської служби України Київської області на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 у справі за адміністративним позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Тріумф» до Броварського управління Державної казначейської служби України Київської області, Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

У судовому засіданні представники апелянта та Броварського управління Державної казначейської служби України Київської області підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні заяви про зміну способу виконання судового рішення відмовити.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Протокольною ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.10.2019 замінено відповідача - Головне управління Державної фіскальної служби у Київській області на його правонаступника - Головне управління Державної податкової служби у Київській області, у відповідності до ст. 52 КАС України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 № 537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 1. Реорганізовано деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 2.

Відповідно до Переліку територіальних органів Державної податкової служби, що утворюються утворено Головне управління ДПС у Київській області. А відповідно до Переліку територіальних органів Державної фіскальної служби, що реорганізуються, до Головного управління ДПС у Київській області приєднано Головне управління ДФС у Київській області.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, обгрунтовуючи заяву про зміну способу виконання судового рішення у справі № 810/4997/15, ТОВ «Тріумф» зазначило, що на даний час судове рішення в частині бюджетного відшкодування позивачу ПДВ за липень та вересень 2014 року не виконане, оскільки не працює Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування. У зв`язку з чим, заявник вважає, що зазначені обставини роблять неможливим виконання судового рішення у справі № 810/4997/15. Крім того, товариство звернуло увагу на правову позицію Великої Палати Верховного Суду (постанова від 12.02.2019) в адміністративній справі № 826/7380/15, в якій викладено нову правову позицію, відступивши від висновку щодо застосування норм права у подібних відносинах, викладеного в постановах Верховного суду України від 16.09.2015 у справі № 21-881а15, від 17.11.2015 у справі № 21-4371а15, від 15.12.2015 у справі № 21-2650а15, від 20.04.2016 у справі № 21-452а16, від 07.03.2017 у справі № 820/19449/14.

Задовольняючи вказану заяву, суд першої інстанції виходив з наступного:

- сума бюджетного відшкодування податку на додану вартість за липень та вересень 2014 року, у розмірі 9722495,00 грн. по ТОВ «Тріумф» включена до Тимчасового реєстру заяв, проте, чинним законодавством не передбачено механізм відшкодування сум ПДВ, включених до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та структура такого реєстру, що фактично свідчить про відсутність можливості для отримання платниками податків узгодженої суми бюджетного відшкодування, включеної до Тимчасового реєстру, з огляду на що, це фактично призвело до того, що постанова Київського окружного адміністративного суду у справі № 810/4997/15 залишається невиконаною більше ніж один рік з дня набрання судовим рішенням законної сили, що є надмірною затримкою, яка порушує як гарантоване позивачеві статтею 6 Конвенції право на справедливий суд, так і право на мирне володіння майном, надане йому статтею 1 Першого протоколу до Конвенції.

З урахуванням мотивів та обгрунтувань суду першої інстанції, що покладені в основу прийняття оскаржуваної ухвали, а також доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне вказати таке.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 03.11.2015 задоволений адміністративний позов ТОВ «Тріумф» до Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, Броварського УДКСУ у Київській області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення бюджетного відшкодування та пені та постановлено: визнати протиправною бездіяльність Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області щодо неповернення ТОВ «Тріумф» бюджетного відшкодування податку на додану вартість за липень та вересень 2014 року у розмірі 9722495,00 грн.; стягнути з Державного бюджету України на користь ТОВ «Тріумф» бюджетне відшкодування податку на додану вартість за липень та вересень 2014 року у розмірі 9722495 грн. 00 коп..

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.01.2016 резолютивну частину постанови Київського окружного адміністративного суду від 03.11.2015 змінено та викладено у наступній редакції: визнати протиправною бездіяльність Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області щодо не подання до Броварського УДКСУ у Київській області висновку про суму бюджетного відшкодування ПДВ; зобов`язати Броварську ОДПІ ГУ ДФС у Київській області подати до Броварського УДКСУ у Київській області висновок про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ на користь ТОВ «Тріумф» (ідентифікаційний код 31829270) за липень та вересень 2014 року у розмірі 9722495 (дев`ять мільйонів сімсот двадцять дві тисячі чотириста дев`яносто п`ять) грн. 00 коп. та пеню за несвоєчасне перерахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість за липень та вересень 2014 року у розмірі 2304311 (два мільйона триста чотири тисячі триста одинадцять) грн. 22 коп.

27.10.2017 до Київського окружного адміністративного суду від позивача надійшла заява про зміну способу і порядку виконання рішення суду у справі та в подальшому, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.11.2017, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріумф» про зміну способу і порядку виконання рішення суду задоволено. Змінено спосіб і порядок виконання судового рішення у справі № 810/4997/15, а саме: зобов`язано Головне управління ДФС у Київській області внести дані про суму податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню Товариству з обмеженою відповідальністю «Тріумф» (ідентифікаційний код 31829270) за липень та вересень 2014 року у розмірі 9722495 (дев`ять мільйонів сімсот двадцять дві тисячі чотириста дев`яносто п`ять) грн. 00 коп. до Тимчасового реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Приписами ч. 3 ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Отже, суд має право змінити спосіб виконання рішення лише у виняткових випадках, за наявності обставин, що ускладнюють його виконання за умови надання достатніх доказів наявності таких обставин.

Під час розгляду заяви, судом першої інстанції встановлено, що станом на дату розгляду вказаної заяви, чинним законодавством не передбачено механізм відшкодування сум ПДВ, включених до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та структура такого реєстру, що вказує на значне утруднення/неможливість виконання судового рішення у справі № 810/4997/15.

Крім того, досліджено лист ГУ ДФС у м. Києві від 17.05.2019 № 92894/10/26-15-43-03-14 в якому зазначено, що на даний час чинним законодавством не передбачено механізм відшкодування сум ПДВ, включених до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та структура такого реєстру.

Отже, з матеріалів справи слідує, що сума бюджетного відшкодування податку на додану вартість за липень та вересень 2014 року, у розмірі 9722495,00 грн. по ТОВ «Тріумф» включена до Тимчасового реєстру заяв, проте, на даний час чинним законодавством не передбачено механізм відшкодування сум ПДВ, включених до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та структура такого реєстру, що фактично свідчить про відсутність можливості для отримання платниками податків узгодженої суми бюджетного відшкодування, включеної до Тимчасового реєстру.

Тож, на даний час, згідно судових рішень, що набрали законної сили в позивача наявне право на бюджетне відшкодування вказаної суми з бюджету, проте дана сума не повернута.

Щодо посилання контролюючого органу на те, що ухвала суду про зміну способу та порядку виконання рішення суду, якою прийнято рішення про стягнення бюджетної заборгованості з ПДВ з Державного бюджету є помилковим, а правильним способом захисту позивача є зобов`язання контролюючого органу до виконання покладених на нього законом і підзаконними актами обов`язків щодо надання органу казначейства висновку стосовно суми, яка підлягає відшкодуванню з бюджету, колегія суддів зазначає наступне.

Так, в аналогічних справах за правовідносинами, що склались протягом 2012-2015 років, Верховний Суд України напрацював правову позицію, відповідно до якої бюджетне відшкодування ПДВ здійснюється органом державної казначейської служби з дотриманням процедури та на умовах, встановлених статтею 200 Податкового кодексу України та Порядком № 39, на підставі податкової декларації та заяви про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації, у п`ятиденний термін з дня надходження від податкового органу висновку (постанови Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 21-881а15, від 17 листопада 2015 року у справі № 21-4371а15, від 02 грудня 2015 року у справі № 21-2650а15, від 20 квітня 2016 року у справі № 21-452а16, від 07 березня 2017 року у справі № 820/19449/14).

За правовою позицією Верховного Суду України, цей порядок не передбачає бюджетне відшкодування ПДВ у спосіб судового стягнення безпосередньо (водночас) зі здійсненням судового контролю над рішеннями контролюючих органів, ухваленими за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування або окремо від здійснення такого контролю. Відшкодування з Державного бюджету України ПДВ є виключними повноваженнями податкових органів та органів державного казначейства, а отже, суд не може підміняти державний орган і вирішувати питання про стягнення такої заборгованості.

Відтак, стягнення бюджетної заборгованості з ПДВ за правовою позицією Верховного Суду України визнано неналежним способом захисту прав платника податків. Правильним механізмом визнано зобов`язання контролюючого органу виконати покладені на нього законом і підзаконними актами обов`язки щодо надання органу казначейства висновку щодо суми, яка підлягає відшкодуванню з бюджету.

Велика Палата Верховного Суду, ухвалюючи постанову від 12.02.2019 у справі № 826/7380/15, дійшла висновку про те, що такі способи захисту як зобов`язання контролюючого органу надати висновок про підтвердження заявленої платником податків суми бюджетного відшкодування або внести заяву товариства до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування не призведуть до ефективного відновлення права платника податків. З огляду на це, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку щодо застосування норми права у подібних відносинах, викладеного в постановах Верховного Суду України від 16.09.2015 у справі № 21-881а15, від 17.11.2015 у справі № 21-4371а15, від 02.12.2015 у справі № 21-2650а15, від 20.04.2016 у справі № 21-452а16, від 07.03.2017 у справі № 820/19449/14, оскільки на дату розгляду справи № 826/7380/15 Великою Палатою Верховного Суду вказаний спосіб захисту не є ефективним та не призводить до поновлення порушеного права платника податків, тоді як ефективним способом захисту, який забезпечить поновлення порушеного права платника податків, є стягнення з Державного бюджету України на користь суб`єкта господарювання заборгованості бюджету із відшкодування податку на додану вартість.

За таких обставин, з урахуванням встановленого судовими рішеннями, що набрали законної сили, права позивача на бюджетне відшкодування спірної суми податку на додану вартість, а також відсутність механізму реального відшкодування платнику податку узгодженої суми бюджетного відшкодування вказаного податку, такі способи захисту порушеного права як зобов`язання контролюючого органу надати висновок про підтвердження заявленої платником суми бюджетного відшкодування або внести заяву товариства до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування не призведуть до ефективного відновлення його права.

Крім того, слід звернути увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, кожна юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини наголошував, що поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 має автономне значення, яке не обмежується правом власності на речі матеріального світу та не залежить від формальної класифікації, прийнятої в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть розглядатися як «майнові права», а отже, як «майно» (див. mutatis mutandis рішення у справі «Бейелер проти Італії» від 05.01.2000) (Beyeler v. Italy, заява № 33202, § 100)).

За певних обставин «легітимне очікування» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатись такою, що має «легітимне очікування», якщо для такого права в національному законодавстві існує достатнє підґрунтя (див. mutatis mutandis рішення у справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26.06.2014 (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine, заяви № 68385/10 та № 71378/10, § 35)).

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Інтерсплав проти України» від 09.01.2007 зазначив, що юридична особа-платник податку на додану вартість мала достатньо підстав сподіватись на відшкодування цього податку, так само як і на компенсацію за затримку його виплати, та встановив, що заявник мав захищений статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 майновий інтерес (Intersplav v. Ukraine, заява № 803/02, § 31-32). Європейський суд з прав людини констатував порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 у справі з огляду на постійні затримки відшкодування і компенсації податку на додану вартість у поєднанні із відсутністю ефективних засобів запобігання або припинення такої адміністративної практики, та зазначив, що і стан невизначеності щодо часу повернення коштів заявника порушували "справедливий баланс" між вимогами публічного інтересу та захистом права на мирне володіння майном (§ 40).

Оскільки податкове законодавство передбачає право позивача на повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, останній у даній справі має майновий інтерес щодо відшкодування з бюджету податку на додану вартість, який охоплюються поняттям «майно» в аспекті частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, про що, на переконання колегії суддів, вірно було зазначено судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі.

Верховенство права, як основоположний принцип адміністративного судочинства, визначає спрямованість судочинства на досягнення справедливості та надання ефективного захисту.

Статтею 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Враховуючи наведене та з огляду на те, що такі способи захисту як зобов`язання контролюючого органу надати висновок про підтвердження заявленої платником суми бюджетного відшкодування або внести заяву товариства до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування не призведуть до ефективного відновлення права платника податку на додану вартість, ефективним способом захисту, який забезпечить поновлення порушеного права позивача в такій ситуації, є стягнення з Державного бюджету України через орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, на користь товариства заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість.

Таким чином, колегія суддів вважає цілком обгрунтованим висновок Київського окружного адміністративного суду про те, що внесення контролюючим органом інформації про належну позивачеві узгоджену суму бюджетного відшкодування до Тимчасового реєстру не лише не призводить до ефективного відновлення права платника податків, а фактично нівелює ефективність судового захисту та унеможливлює отримання позивачем позитивного результату від виконання судового рішення, наявні передбачені статтею 378 КАС України, підстави для зміни способу виконання постанови Київського окружного адміністративного суду у справі № 810/4997/15 шляхом стягнення з Державного бюджету України через територіальний орган Державної казначейської служби України на користь товариства заборгованості бюджету з відшкодування ПДВ.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених в ухвалі Київського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 та не дають підстав для її скасування.

За таких обставин, апеляційна скарга є необґрунтованою, її доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а тому, в її задоволенні необхідно відмовити, а ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

Я.М. Василенко

Повний текст постанови складено 23.10.2019.