Справа № 640/10765/19
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2019-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 жовтня 2019 року № 640/10765/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

при секретарі судових засідань Гарбуз К.С.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомГоловного управління Пенсійного фонду України у Київській області
до Головного територіального управління юстиції у м. Києві
проскасування постанови про накладення штрафу
встановив:

Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного територіального управління юстиції у м. Києві, в якому просило суд визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві про накладення штрафу від 22 травня 2019 року у виконавчому провадженні №57086725.

Позовні вимоги позивач обгрунтовував тим, що рішення Окружного адміністративного суду від 25 квітня 2018 року у справі №826/4424/18 ним виконано, про що повідомлено відповідача листом від 17 січня 2019 року №557/07-01. Проте, відповідач постановою від 22 травня 2019 року ВП №57086725 повторно застосував до позивача штраф у сумі 10200,00 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 червня 2019 року справу №640/10765/19 було передано до Київського окружного адміністративного суду.

Київський окружний адміністративний суд ухвалою від 05 серпня 2019 року справу №640/10765/19 передав за підсудністю до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 10 жовтня 2019 року. При цьому, відповідача зобов`язано надати суду належним чином завірену копію матеріалів виконавчого провадження №57086725.

У судове засідання 10 жовтня 2019 року сторони не прибули.

В зв`язку з неявкою сторін у судове засідання 10 жовтня 2019 року та ненаданням матеріалів виконавчого провадження №57086725 відповідачем, відкладено судове засідання на 22 жовтня 2019 року.

У судове засідання 22 жовтня 2019 року учасники справи не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання.

Натомість, відповідач надав матеріали виконавчого провадження №57086725 та пояснення щодо позову, в яких зауважив, що оскільки мало місце невиконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 квітня 2018 року у справі №826/4424/18 за виконавчим листом від 18 липня 2018 року, на позивача відповідачем повторно накладено штрафну санкцію.

Суд, дослідивши матеріали справи, наявні в ній докази, дійшов наступних висновків.

Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначає основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус.

Відповідно до статті 1 вказаного Закону примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Рішення, що підлягають примусовому виконанню на підставі виконавчих документів визначені статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини першої, пунктів 1, 3 частини другої, пункту 22 частини третьої статті 18 Закону №1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Згідно з пунктом 1 частини третьої, абзацом 1 частини четвертої статті 18 Закону №1404 виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 63 Закону №1404 за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Отже, слід дійти висновку, що постанову про накладення штрафу державним виконавцем може бути винесено лише після перевірки виконання такого рішення та у разі невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Як було встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебував виконавчий лист №826/4424/18, виданий 18 липня 2018 року Окружним адміністративним судом м. Києва, за яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01 січня 2016 року, як пенсіонеру органів внутрішніх справ, на підставі довідки про грошове забезпечення від 23 травня 2017 року №П-316.

Так, на підставі заяви ОСОБА_1 від 27 серпня 2018 року вх. №13042 про примусове виконання судового рішення заступником начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у м. Києві Магдою Світланою Григорівною постановою від 28 серпня 2018 року відкрито виконавче провадження №57086725 з примусового виконання виконавчого листа від 18.07.2018 року №826/4424/18 та зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом десяти робочих днів.

Листом ГУ ПФУ в Київській області від 13 вересня 2018 року №7998/07-01 державного виконавця повідомлено, що на виконання рішення суду боржником 11 липня 2018 року проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 в порядку, визначеному судовим рішенням. Крім іншого, позивачем повідомлено відповідача про те, що під час проведення перерахунку пенсії стягувачу з врахуванням грошового забезпечення, вказаному у довідці від 23 травня 2017 року №П-316, встановлено, що у довідці від 20 березня 2018 року невірно визначено оклад за військове звання («підполковник поліції» замість «майор поліції»). В результаті проведеного перерахунку та приведення пенсійної справи ОСОБА_1 у відповідність, виникла переплата пенсії. Ліквідаційною комісією Міністерства внутрішніх справ України у Київській області надано уточнюючу довідку, з огляду на що, ГУ ПФУ в Київській області буде проведено відрахування з пенсії стягувача надміру виплаченої пенсії. Враховуючи вищевикладене, боржником зазначено про повне виконання рішення суду.

Згідно витягу з Автоматизованої системи розрахунку пенсій за пенсійною справою № пенсіонера ОСОБА_1 , із змісту якого встановлено, що з січня 2016 року по грудень 2017 року підлягало виплаті по 2059,48 грн., фактично виплачено 2287,47 грн., сума доплати -227, 99 грн.; з січня 2018 року по вересень 2018 року підлягало виплаті по 4282,96 грн., фактично виплачено 4510,95 грн., сума доплати -227, 99 грн.

Не погоджуючись із таким розрахунком пенсії, стягувачем державному виконавцю подано заперечення на розрахунок від 17 жовтня 2018 року вх.№15793, в яких зазначено, що боржником не виконано рішення у частині судового рішення про перерахунок пенсії у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року. Стягувач вважає, що за рішенням суду з 01 січня 2016 року він має отримувати пенсію у розмірі 4282,96 грн., в той час, як боржником сплачено лише 2287,47 грн., та вираховано з стягувача переплату на свою користь у розмірі 227, 99 грн.

На думку ОСОБА_1 недоплата пенсії за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року становить 1995,49 грн. за кожен місяць (24 місяці).

За таких обставин стягувач просив здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01 січня 2016 року на підставі довідки про грошове забезпечення від 23 травня 2017 року №П-316 відповідно до рішення суду.

Вимогою державного виконавця від 13 листопада 2018 року №57086725/2 негайно витребувано пенсійну справу ОСОБА_1 з ГУ ПФУ в Київській області та зобов`язано боржника провести перевірку відповідності (правильності) проведених нарахувань та правильності нарахування заборгованості чинному законодавству України та рішенню суду, про результати якої повідомити відділ примусового виконання рішень ГТУЮ у м. Києві.

На вимогу державного виконавця ГУ ПФУ в Київській області листом від 19 грудня 2018 року вх. № 19302 повідомило наступне.

За результатами проведеної перевірки пенсійної справи ОСОБА_1 встановлено, що ГУ ПФУ у Київській області перераховано розмір пенсії заявника відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - Постанова № 103), та на виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 квітня 2018 року по справі №826/4424/18.

На виконання Постанови № 103 пенсію ОСОБА_1 обчислено у розмірі 56% суми грошового забезпечення 7537,32 грн. (зазначено в довідці ліквідаційної комісії ГУ МВС в Київській області про розмір грошового забезпечення від 20 березня 2018 року № А-), визначеної відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988. Розмір пенсії, обчислений на виконання постанови №103, з 01 січня 2016 року склав 4220,90 грн.

На виконання рішення суду обчислено пенсію у розмірі 56% суми грошового забезпечення 7648,14 грн., зазначеного у довідці ліквідаційної комісії ГУ МВС в Київській області про розмір грошового забезпечення від 23 травня 2017 року № П-316. Розмір пенсії, нарахований на виконання судового рішення, з 01 січня 2016 року становить 4282,96 грн.

Перерахований розмір пенсії заявнику виплачується з жовтня поточного року.

Доплату пенсії на виконання рішення суду за період з 25 травня 2018 року (дата набрання чинності судового рішення) по 30 вересня 2018 року забезпечено в грудні 2018 року.

Доплату перерахованого розміру пенсії за період з 01 січня 2016 року по 24 травня 2018 року буде забезпечено з урахуванням постанов Кабінету Міністрів України №103 та від 22 серпня 2018 року № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду».

Таким чином рішення суду, на думку ГУ ПФУ в Київській області, виконано в повному обсязі.

У листі від 02 січня 2019 року вх.№32 позивач просив державного виконавця вважати інформацію, зазначену у листі №7998/07-01 помилковою, оскільки ГУ ПФУ в Київській області усунуто допущені розбіжності при виконанні судового рішення.

Так, державному виконавцю повторно повідомлено, що розмір пенсії, нарахований на виконання судового рішення з 01 січня 2016 року становить 4282,96 грн. Доплату перерахованого розміру пенсії за період з 01 січня 2016 року по 24 травня 2018 року буде забезпечено з урахуванням постанов Кабінету Міністрів України №103 та від 22 серпня 2018 року № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду».

Враховуючи викладене ГУ ПФУ в Київській області просило закінчити виконавче провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» та звільнити боржника від сплати виконавчого збору.

Шляхом подання заяви від 28 грудня 2018 року вх.№19836 стягувачем долучено копію виписки по пенсійному картковому рахунку стягувача за період з 01 січня 2016 року по 26 грудня 2018 року (про зарахування на рахунок стягувача пенсії), з якого вбачається, що з 05 лютого 2016 року до 06 листопада 2017 року ОСОБА_1 військову пенсію нараховувалося у розмірі 2287,47 грн.

Листом від 21 січня 2019 року вх.№1801 ГУ ПФУ в Київській області державному виконавцю повідомлено аналогічну інформацію, викладену у листі від 02 січня 2019 року вх. №32 щодо виконання рішення суду

До матеріалів виконавчого провадження долучено копію витягу перерахунку пенсії з 01 серпня 2018 року, відповідно до якого розмір пенсії становить 4282,96 грн. та копію довідки Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області від 20 березня 2018 року №, видану стягувачу; копію витягу з Автоматизованої системи розрахунку пенсій за пенсійною справою № пенсіонера ОСОБА_1 , із змісту якого встановлено, що з січня 2016 року по грудень 2017 року підлягало виплаті 2349,59 грн., фактично виплачено 2287,47 грн., сума доплати 62,06 грн.; з січня 2018 року по квітень 2018 року підлягало виплаті 4282,96 грн., фактично виплачено 4220,90 грн., сума доплати 62,06 грн.; з травня 2018 року по липень 2018 року підлягало виплаті 4282,96 грн., фактично виплачено 4220,90 грн. (водночас, на першій сторінці витягу зазначено: травень 2018 року - 4234,91 грн., на другій сторінці витягу зазначено: за травень підлягало виплаті 4234,91 грн., фактично виплачено 4220,90 грн.), сума доплати 62,06 грн. (травень 2018 року на першій сторінці витягу - 48,05 грн., на другій - 14, 01 грн.).

Не погоджуючись із зазначеним позивачем розрахунком пенсії стягувачем державному виконавцю подано заперечення на повторний розрахунок від 12 лютого 2019 року вх. №1918.

Постановою державного виконавця від 21 лютого 2019 року за невиконання без поважних причин боржником рішення суду накладено на боржника - ГУ ПФУ в Київській області штраф на користь держави у розмірі 5100 грн.

Вважаючи постанову державного виконавця від 21 лютого 2019 року про накладення штрафу протиправною з підстав, зазначених у постанові, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 травня 2019 року у справі №640/4028/19 у задоволенні позовних вимог ГУ ПФУ в Київській області відмовлено. Вказане рішення набрало законної сили.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві ВП №57086725 від 22 травня 2019 року за невиконання у встановлений державним виконавцем строк рішення суду на боржника Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області накладено штраф у розмірі 10200,00 грн.

В мотивувальній частині вказаної постанови державним виконавцем наголошено, що у своїх повідомленнях боржник повідомляє, що доплату перерахованого розміру пенсії стягувачу за період з 01 січня 2016 року по 24 травня 2018 року буде забезпечено з урахуванням постанов Кабінету Міністрів України №103 та від 22 серпня 2018 року №649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду», однак рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі №826/3858/18, залишеним в силі ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, пункти 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 визнано нечинними.

Не погоджуючись із спірною постановою державного виконавця позивач зауважив, що рішення суду ним виконано, втім доплату перерахованого розміру пенсії за період з 01 січня 2016 року по 24 травня 2018 року буде забезпечено з урахуванням постанов Кабінету Міністрів України №103 та №649.

Вирішуючи спір суд виходить з такого.

Відповідно до пунктів 5, 6, 7, 8 Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №649 від 22 серпня 2018 року «Погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду» для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України:

-документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника;

-копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа;

-розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою (пункт 5).

Перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі - комісія) (пункт 6).

Комісія утворюється у складі не менше семи осіб. Персональний склад комісії, її голова, заступник голови та секретар затверджуються Головою правління Пенсійного фонду України.

Засідання комісії є правоможним за умови присутності на ньому не менше двох третин її складу і проводяться у разі потреби, але не рідше одного разу на місяць (пункт 7).

Комісія приймає одне з таких рішень:

про наявність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку;

про відсутність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку.

У разі відсутності підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку, у п`ятиденний строк комісія повідомляє боржнику про прийняте рішення, зазначивши при цьому причини відмови.

У разі потреби комісія може прийняти рішення про повернення матеріалів боржнику на доопрацювання (пункт 8).

З наведеного слідує, що виплата коштів, визначених судовим рішенням, яке до того ж набрало законної сили, фізичній особі залежить від певних дій та рішень органу Пенсійного фонду (боржника) та Комісії з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду в Пенсійному фонду України.

Утім, статтею 124 Конституції України встановлено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди.

Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.

Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Слід звернути увагу, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 квітня 2018 року у справі №826/4424/18 боржника зобов`язано здійснити не лише перерахунок пенсії, але й виплату її.

При цьому, а ні резолютивна частина судового рішення, а ні його мотивувальна частина не містять посилань на будь-які обмеження чи способи виконання таких виплат.

У справі «Горнсбі проти Греції» Європейським судом з прав людини в пункті 40 рішення зазначено, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (пункт 68 рішення у справі «Піалопулос та інші проти Греції»).

Європейський суд з прав людини в пункті 26 рішення у справі "Глоба проти України" відзначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia, захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (див., наприклад, рішення у справі «Бурдов проти Росії» (Burdov v. Russia), заява №59498/00, пункт 34, ECHR 2002-III, та рішення від 06.03.2003 року у справі "Ясюнієне проти Литви", заява № 41510/98, пункт 27). Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (див. рішення від 07.06.2005 року у справі «Фуклев проти України» (Fuklev v. Ukraine), заява № 71186/01, п. 84).

В пункті 27 рішення у справі «Глоба проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

Конституційний Суд України також неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Станом на час винесення державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві постанови про накладення штрафу у розмірі 10200,00 грн., рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 квітня 2018 року в повній мірі виконано не було.

Крім того, не доречним є посилання боржника на постанову Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб». Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі №826/3858/18 пункти 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 визнано нечинними.

У відповідності з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З урахуванням всього вищевикладеного та зважаючи на те, що доказів повного виконання судового рішення станом на час прийняття державним виконавцем оскаржуваної постанови суду не надано, позов не підлягає задоволенню.

Судові витрати, які підлягають розподілу у відповідності з статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241-246, 287, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправною та скасування постанови Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві про накладення штрафу від 22 травня 2019 року у виконавчому провадженні №57086725 - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 287, 296 - 297, з урахуванням перехідних положень, Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко