Справа № 420/4458/19
Суддя: Аракелян М. М.
Дата ухвалення: 2019-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4458/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року м. Одеса

Зала судових засідань №21

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

За участю секретаря Макаренко А.І.

За участю сторін:

Від позивача: Коток А.М. ,

Від відповідача: Наумова К.М.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративною позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДФС в Одеській області (, місцезнаходження: вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

25 липня 2019 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДФС в Одеській області, у якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 13.05.2019 року за №№, 013101305, , , , від 04.07.2019 року за № (з відповідною Вимогою про сплату боргу (недоїмки).

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями справа №420/4458/19 25.07.2019 року о 16:14:25 розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 30.07.2019 року позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишено без руху, встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви 7 днів з дня вручення копії даної ухвали позивачеві шляхом надання копій письмових доказів, доданих до позовної заяви, для відповідача.

14.08.2019 року за вх.№29191/19 від представника позивача надійшла заява на усунення недоліків разом із додатками до позовної заяви для відповідача, чим усунуто встановлені ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 30.07.2019 року недоліки.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19.08.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено судове засідання на 11.09.2019 року.

11.09.2019 року від представника позивача надійшла заява про перенесення судового засідання у зв`язку із неотриманням відзиву на позовну заяву.

11.09.2019 року від представника відповідача надійшла заява, в якій зазначено, що представник не заперечує проти перенесення судового засідання у зв`язку із надходженням клопотання від представника позивача.

З урахуванням викладеного судом було відкладено судове засідання на 03.10.2019 року.

02.10.2019 року через канцелярію суду від представника позивача надійшло клопотання про перенесення судового засідання у зв`язку із неотриманням відзиву на позовну заяву та можливістю додатково ознайомитися з матеріалами справи.

03.10.2019 року через канцелярію суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення судового засідання.

З урахуванням викладеного судом було відкладено судове засідання на 10.10.2019 року.

Усною ухвалою суду від 10.10.2019 року, яка занесена до протоколу судового засідання, було оголошено перерву до 16.10.2019 року для вивчення матеріалів справи судом.

У судове засідання 16.10.2019 року з`явився представник позивача та представник відповідача.

В обґрунтування вимог позову та у відповіді на відзив на позовну заяву (вх.№36640/19 від 07.10.2019 року) вказується, що за результатом проведення документальної позапланової перевірки Головним управлінням ДФС в Одеській області було прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 13.05.2019 року за №№, , , , , рішення від 04.07.2019 року за № (з відповідною Вимогою про сплату боргу (недоїмки). Позивач вважає, що вказані рішення прийняті без належного дотримання норм матеріального права в частині з`ясування фактичних обставин, які стали підставою для висновків податкового органу. На підтвердження правової позиції зазначено, що:

по-перше, обставини, які стали підставою для висновків контролюючого органу щодо наявності у діях платника податку порушень, були виявлені позивачем під час проведення перевірки та полягали у тому, що відповідальні особи, які працювали у позивача у перевіряємий період, невірно визначили дати облікових документів, у зв`язку із чим податковий орган дійшов висновку щодо неналежного оформлення працівників на підприємстві. Факт надання пояснень відповідальних осіб контролюючим органом було проігноровано та прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення;

по-друге, під час процедури розгляду заперечень на Акт перевірки контролюючий орган взагалі не оцінив надані позивачем пояснення та докази на підтвердження відсутності встановлених у Акті перевірки порушень податкового законодавства.

У зв`язку із не дослідженням відповідачем всіх фактичних обставин справи позивач вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення необґрунтованими та протиправними.

12.09.2019 року за вх.№32664/19 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому податковий орган проти позовних вимог заперечує у повному обсязі, а оскаржувані рішення вважає правомірними та винесеними у відповідності до норм чинного законодавства. На підтвердження правової позиції представник відповідача вказує, що результати перевірки ґрунтуються на наданих платником податку копіях первинною документації, а саме актів прийому на зберігання. Оскільки інших доказів позивачем під час перевірки надано не було, висновки контролюючого органу є обґрунтованими та такими, що не підлягають скасуванню.

У судовому засіданні 16.10.2019 року представники сторін підтримали позиції, визначені у заявах по суті.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників, суд дійшов наступного.

Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідно до Наказу ГУ ДФС в Одеській області №1824 від 13.03.2019 року у період з 02.04.2019 року по 08.04.2019 року було проведено позапланову виїзну перевірки дотримання вимог законодавства Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 .

За результатами проведення перевірки було складено Акт №673/15-32-13-05/ від 15.04.2019 року (а.с.23-40).

Документальною позаплановою виїзною перевіркою встановлені наступні порушення платником податків - фізичною особою ОСОБА_2 :

пп.44.1, пп.44.6 ст.44, п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VI із змінами та доповненнями, встановлено ненадання документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки за період з 01.01.2016р. по 31.12.2018р;

пп. «б» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI із змінами та доповненнями, а саме: подання перекручених відомостей, що призвели до збільшення та/або зменшення податкових зобов`язань платника податку;

несплата суми податкового зобов`язання за 2016-2018 роки з податку на доходи фізичних осіб із заробітної плати в сумі 2369,34 грн. та із доходів у вигляді орендної плати в сумі 6696,00 грн., чим порушено п.п.168.1.1 п.п.168.1.2, п.п.168.1.4, п.п.168.1.5 п. 168.1 ст.168, п. 171.2 ст.171, п. 176.2 ст.176, в результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 9065,34 грн., в т.ч. за лютий 2016 р. на суму 992,16 грн., за березень 2016 р. на суму 744,12 грн., за період з квітня 2016 року по грудень 2018 року на суму 7329,06 грн.;

п.1 Наказу Міністерства фінансів України від 13.01.2015 року №4 «Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма N 1ДФ) та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку» та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 січня 2015 р. за N111/26556;

ст.24 Кодексу законів про працю України та Постанови Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 р. N 413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу», залучено до підприємницької діяльності працю п`яти працівника в періоді з лютого по травень 2016 року, не оформлених належним чином;

п.8 ст.9, пп.2.1 п.2 ст.6 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в результаті чого донараховано основний платіж по ЄСВ із заробітної плати в сумі 2895,86 грн., в т.ч. за лютий 2016 року в сумі 1212,64 грн., за березень 2016 року в сумі 909,48 грн., за квітень 2016 року в сумі 454,74 грн. та за травень 2016 року в сумі 319,00 грн.;

несплата суми податкового зобов`язання за 2016-2018рр. з військового збору на загальну суму 19232,44 грн., чим порушено п.п.168.1.1, п.п.168.1.2. п.п. 168.1.4. п.п. 168.1.5 п. 168.1 ст.168, п. 171.2 ст.171, пп. «а», п.п. «б» п. 176.2 ст. 176, п.п. 1.4, п.п. 1.5, п.п.1.7 п. 16-1 Підрозділу 10 Перехідних положень Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-ІУ" із змінами та доповненнями всього в сумі 19232,44 грн., в т.ч. за 2016 рік в сумі 6877,76 грн. (в т.ч. лютий 2016р. - 316,43 грн., березень 2016р. - 213,87 грн. та в періоді з квітня по грудень 2016 року - 6347,46 грн.), за 2017 рік в сумі 8111,56 грн. та за 2018рік в сумі 4243,12 грн.;

63.3 ст.63 (абз.4) V Податкового кодексу України №2755-УІ від 02.12.2010 року із змінами та доповненнями встановлено не повідомлення про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку (а.с.39).

03.05.2019 року позивач звернувся до Головного управління із запереченням до акту перевірки від 15.04.2019 року (а.с.43-46), до якого було надано пояснення працівників позивача щодо дат, визначених у первинній документації, яка досліджувалась під час перевірки.

14.05.2019 року відповідач направив лист №9200/Х/15-32-13-05-12 із зазначенням, що висновки акту перевірки залишено без змін (а.с.48-50).

13.05.2019 року Головним управлінням ДФС в Одеській області було прийнято:

податкове повідомлення-рішення №, яким застосовано штрафні санкції у сумі 510 грн. за ненадання документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року (пп.44.1, пп.44.6 ст.44, п.16.1 ст.16 ПК України) (а.с.58);

податкове повідомлення-рішення №, яким застосовано штрафні санкції у сумі 510 грн. за подання перекручених відомостей, що призвели до збільшення та/або зменшення податкових зобов`язань платника податку (пп.«б» п. 176.2 ст.176 ПК України) (а.с.59);

податкове повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобов`язання на 15182,24 грн, у тому числі за податковим зобов`язанням 9065,34 грн, за штрафними санкціями 6116,90 грн. за несплату суми податкового зобов`язання за 2016-2018 роки з податку на доходи фізичних осіб із заробітної плати та із доходів у вигляді рентної плати (а.с.60);

податкове повідомлення-рішення № , яким застосовано штрафні санкції у сумі 170 грн. за неповідомлення про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку (п.63.3 ст.63 ПК України) (а.с.64);

податкове повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобов`язання на 33444,10 грн., у тому числі за податковим зобов`язанням 19232,44 грн, за штрафними санкціями 14211,66 грн. за несплату суми податкового зобов`язання за 2016-2018 роки з військового збору (а.с.63);

вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 13.05.2019 року зі сплати 1408грн. штрафу за несплату єдиного внеску у сумі 2895,86 грн. (а.с.62);

рішення від 13.05.2019 року за №, яким застосовано штрафні санкції 585,17 грн. за донарахування відповідним органом доходів та зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску (а.с.61).

24.05.2019 року представником позивача було подано скаргу до ДФС України про скасування прийнятих рішень (а.с.51-57).

26.06.2019 року за №29178/6/99-99-11-05-02-25 та 16.07.2019 року за №33083/6/99-99-11-05-02-25 ДФС України прийняті рішення про результати розгляду скарги, якими скасовано рішення від 13.05.2019 року за №, в іншій частині рішення та вимога залишені без змін (а.с.66-67, 69-72).

На виконання Рішення ДФС від 26.06.2019р. про результати розгляду скарги 04.07.2019 року прийнято рішення за №, яким застосовано штрафні санкції 1447,93 грн. за донарахування відповідним органом доходів та зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску (а.с.68).

Не погоджуючись із результатами адміністративного оскарження та прийнятими рішеннями, позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із даним позовом.

Відповідно до ст.8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно ст.22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплату пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків і визначає заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу є Податковий кодекс України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі - ПК України).

Суд вважає, що для правильно вирішення даного спору необхідно:

по-перше, дослідити правомірність висновків контролюючого органу в контексті дотримання вимог щодо оформлення працівників та складання первинної документації;

по-друге, надати оцінку порядку та способу оцінки контролюючим органом обставин, визначених позивачем у Запереченні на Акт перевірки.

Ці два ключові аспекти, на переконання суду, мають значення для дослідження питання правомірності прийнятих Головним управлінням ДФС в Одеській області рішень, які наразі оскаржуються у судовому порядку.

Суд встановив, що під час проведення перевірки Головним управлінням було встановлено, що на підприємстві у перевіряємий період працювали:

ОСОБА_4 , код НОМЕР_5 , згідно Розпорядження №03- 2016/К від 01.03.2016р. з 03.03.2016р. - фахівець з прийому та зберігання відходів та брухту. Трудовий договір між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю №03 від 01.03.2016р.

До ДПІ у Малиновському районі ГУ ДФС в Одеській області надано Повідомлення про прийняття на роботу № від 01.03.2016р.

ОСОБА_5 , код НОМЕР_6 , згідно Розпорядження №01-2016/К від 01.03.2016р. з 03.03.2016р. - фахівець з прийому та зберігання відходів та брухту Трудовий договір між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю №01 від 01.03.2016р.

До ДПІ у Малиновському районі ГУ ДФС в Одеській області надано Повідомлення про прийняття на роботу № від 01.03.2016р.

ОСОБА_6 , код НОМЕР_7 , згідно Розпорядження №02-2016/К від 01.03.2016р. з 03.03.2016р. - фахівець з прийому та зберігання відходів та брухту. Трудовий договір між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю №02 від 01.03.2016р.

До ДПІ у Малиновському районі ГУ ДФС в Одеській області надано Повідомлення про прийняття на роботу № від 01.03.2016р.

ОСОБА_7 , код НОМЕР_8 , згідно Розпорядження №04-2016/К від 01.03.2016р. з 03.03.2016р. - фахівець з прийому та зберігання відходів та брухту. Трудовий договір між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю №04 від 01.03.2016р. Звільнений 31.05.2016р.

До ДПІ у Малиновському районі ГУ ДФС в Одеській області надало Повідомлення про прийняття на роботу № від 01.03.2016р.

ОСОБА_8 , код НОМЕР_9 , згідно Розпорядження №05- 2016/К від 12.04.2016р. з 15.04.2016р. - фахівець з прийому та зберігання відходів та брухту. Трудовий договір між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю №05 від 12.04.2016р.

До ДПІ у Малиновському районі ГУ ДФС в Одеській області надано Повідомлення про прийняття на роботу № від 12.04.2016р.

ОСОБА_9 , код НОМЕР_10 , згідно Розпорядження №06- 2016/К від 27.05.2016р. з 01.06.2016р. - фахівець з прийому та зберігання відходів та брухту. Трудовий договір між працівником і фізичною особою, яка використовує найману, працю №06 від 27.05.2016р.

До ДПІ у Малиновському районі ГУ ДФС в Одеській області надано Повідомлення про прийняття на роботу № від 27.05.2016р.

ОСОБА_10 , код НОМЕР_11 , згідно Розпорядження №07-2016/К від 27.05.2016р. з 01.06.2016р. - фахівець з прийому та зберігання відходів та брухту. Трудовий договір між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, №07 від 27.05.2016р.

До ДПІ у Малиновському районі ГУ ДФС в Одеській області надано Повідомлення про прийняття на роботу № від 27.05.2016р.

ОСОБА_11 , код НОМЕР_12 , згідно Розпорядження №08-2016/К від 27.05.2016р. з 01.06.2016р. - фахівець з прийому та зберігання відходів та брухту. Трудовий договір між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю №08 від 27.05.2016р.

До ДПІ у Малиновському районі ГУ ДФС в Одеській області надано Повідомлення про прийняття на роботу № від 27.05.2016р.

Надалі перевіркою встановлено, що до періодів роботи окремих працівників ними складались первинні документи, а саме акти приймання металобрухту. Приймався металобрухт у лютому-квітні 2016 року, тоді як трудові відносини оформлені у березні-червні 2016 року.

На цій підставі перевіряючі дійшли висновку про те, що вказані особи здійснювали трудову діяльність без належного оформлення у періоді, коли їх трудова діяльність посвідчена складанням таких актів.

Статтею 46 Господарського кодексу України передбачено, що підприємці мають право укладати з громадянами договори щодо використання їх праці. Договори з громадянами на використання їх праці укладаються за трудовими або цивільно-правовими договорами.

Згідно із ст. 21 Кодексу законів про працю трудовий договір - угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови прані, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договір - домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Цивільно-правовий договір (договір підряду, доручення тощо) - це угода між громадянином і підприємством або підприємцем, предметом якої є виконання фізичною особою певної роботи, спрямованої на досягнення конкретного результату.

Статтею 24 Кодексу законів про працю України (далі КЗпПУ) передбачено, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 р. №413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» встановлено, що повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором одним із таких способів: засобами електронного зв`язку з використанням електронного цифрового підпису відповідальних осіб відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронного підпису; на паперових носіях разом з копією в електродній формена паперових носіях, якщо трудові договори укладено не більше ніж із п`ятьма особами. Інформація, що міститься у повідомленні про прийняття працівника на роботу, вноситься до реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Згідно положень ст.177 ПК України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Фізична особа - підприємець вважається податковим агентом працівника - фізичної особи, яка перебуває з нею у трудових, цивільно-правових відносинах, або будь-якої іншої фізичної особи щодо будь-яких оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) на користь такої особи.

Під час нарахування (виплати) фізичній особі - підприємцю доходу від здійснення нею підприємницької діяльності, суб`єкт господарювання та/або самозайнята особа, які нараховують (виплачують) такий дохід, не утримують податок на доходи у джерела виплати, якщо фізичною особою - підприємцем, яка отримує такий дохід, надано копію документу, що підтверджує її державну реєстрацію відповідно до закону як суб`єкта підприємницької діяльності. Це правило не застосовується в разі нарахування (виплати) доходу за виконання певної роботи та/або надання послуги згідно з цивільно-правовим договором, коли буде встановлено, що відносини за таким договором фактично є трудовими, а сторони договору можуть бути прирівняні до працівника чи роботодавця відповідно до підпунктів 14.1.195 та 14.1.222 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Згідно п.п.168.1.1 п.168.1 ст.168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Суд зазначає, що при встановленні певних обставин податковий орган мав декілька шляхів обґрунтування наявних розбіжностей у датах актів приймання та датах оформлення працівників:

1. позивачем залучено до роботи осіб без належного оформлення та не сплачено податки з доходів з фізичних осіб та сум єдиного внеску з осіб, з якими платник податку фактично перебував у трудових відносинах;

2. при складанні актів приймання металобрухту особи зазначили невірну дату складання такого акту.

Дійсно, під час проведення перевірки позивачем не було надано пояснень стосовно встановлених обставин. Разом з тим, у Запереченні на Акт перевірки позивач надав ґрунтовні пояснення із данням письмових пояснень осіб, які перебували з ним у трудових відносинах у перевіряємий період. В цих поясненнях (а.с.73-81) особи зазначають, що дійсно невірно зазначили місяці в Актах приймання металобрухту.

Належної оцінки Головним управлінням цих обставин надано не було ані у листі від 14.05.2019 року із відповіддю на заперечення на Акт, ані у відзиві на позовну заяву під час розгляду справи у удовому порядку.

За таких обставин, суд приймає доводи позивача щодо того, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення були прийняті відповідачем без повного з`ясування обставин, які мають значення для прийняття рішення.

Суд також зазначає, що при проведенні перевірки за фактом нібито встановленого порушення норм податкового законодавства перевіряючими було самостійно донараховано суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 2369,34 грн., однак не зазначено, на підставі чого така сума вираховувалась.

У відзиві на позовну заяву пояснень з цього питання не надано.

Згідно ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у Постанові від 02.04.2019 року у справі №808/434/16 зазначив, що «висновки податкового органу щодо виявлених порушень ґрунтуються лише на письмових поясненнях зазначених осіб, однак суми, вказані в акті не підтверджені, фактично ґрунтуються на припущеннях, що свідчить про протиправність нарахування податковим органом зобов`язань позивачу по податку на доходи фізичних осіб, військового збору та сум єдиного внеску»

Суд зазначає, що у разі, коли податковий орган самостійно вираховує суму грошового зобов`язання, належне обґрунтування суми такого зобов`язання є обов`язком перевіряючих, оскільки лише правильне визначення такої суми може слугувати гарантією дотримання платником податку своїх майнових зобов`язань та недопущення формування вимоги у сумі більшій, ніж це передбачено чинним законодавством. Беручи до уваги те, що чинним законодавством не передбачено свавільного визначення суми грошового зобов`язання, а ставки та об`єкти оподаткування є чітко визначеними, суд не має змоги встановити, з яких підстав розміри зобов`язання не були визначені посадовими особами Головного управління.

Як наслідок цього, сума нарахованого, але, на думку відповідача, несплаченого єдиного внеску та військового збору, визначені в Акті перевірки, судом ставиться під сумнів та вважається необґрунтованою, адже належних пояснень щодо визначення початкової суми доходів фізичних осіб-підприємців, яка стала основою для вираховування інших сум грошового зобов`язання, до суду не надано.

Аналогічно судом оцінюється висновок контролюючого органу щодо подання перекручених відомостей, що призвели до збільшення та/або зменшення податкових зобов`язань. Відповідачем не спростовано доводів платника податку щодо підстав невірного зазначення дати в первинних документах, а власна позиція щодо визначення сум, які необхідно сплатити до бюджету, не пояснена суду.

За таких обставин, суд вважає, що висновки податкового органу, висвітлені у Акті перевірки від 15.04.2019 року, сформовані не на підставі всіх фактів та обставин, які підлягали з`ясуванню. Додатково про це свідчить факт повторного неврахування контролюючим органом всіх обставин при розгляді заперечення на акт перевірки, направленого позивачем 03.05.2019 року. За умови недотримання відповідачем критеріїв щодо рішень суб`єктів владних повноважень, визначених ст.2 КАС України, це призвело до помилкових висновків.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; 5) обов`язковість судового рішення; 6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; 8) розумність строків розгляду справи судом; 9) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У п. 110 рішення Європейського суду з прав людини від 23.07.2002 року у справі «Компанія «Вестберга таксі Актіеболаг» та Вуліч проти Швеції» визначено, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податного управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасовувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами для призначення податкових штрафів (санкцій), має саме податкове управління.

Відповідачем не доведена правомірність прийнятих рішень, судом встановлені підстави вважати оскаржувані рішення протиправними, доводи відповідача не спростовують аргументи позивача стосовно необґрунтованості оскаржуваних рішень та фактично відтворюють висновки Акту перевірки, не усуваючи недоліки визначення наявності порушень, що призвели до спірних податкових донарахувань, при судовому розгляді відповідного спору.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

На підставі вищевикладеного, позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню повністю.

Позивачем при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. (а.с. 4), що розподіляється за правилами ст.139 КАС України.

Суд дійшов висновку про стягнення з Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрат зі сплати судового збору у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255, 260, 262, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДФС в Одеській області (, місцезнаходження: вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.05.2019 року за №, яким застосовано штрафні санкції у сумі 510 грн. за ненадання документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року (пп.44.1, пп.44.6 ст.44, п.16.1 ст.16 ПК України).

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.05.2019 року №, яким застосовано штрафні санкції у сумі 510 грн. за подання перекручених відомостей, що призвели до збільшення та/або зменшення податкових зобов`язань платника податку (пп.«б» п. 176.2 ст.176 ПК України).

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.05.2019 року за №, яким збільшено суму грошового зобов`язання на 15182,24 грн, у тому числі за податковим зобов`язанням 9065,34 грн, за штрафними санкціями 6116,90 грн. за несплату суми податкового зобов`язання за 2016-2018 роки з податку на доходи фізичних осіб із заробітної плати та із доходів у вигляді рентної плати.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.05.2019 року за № , яким застосовано штрафні санкції у сумі 170 грн. за неповідомлення про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку (п.63.3 ст.63 ПК України).

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.05.2019 року за №, яким збільшено суму грошового зобов`язання на 33444,10 грн., у тому числі за податковим зобов`язанням 19232,44 грн, за штрафними санкціями 14211,66 грн. за несплату суми податкового зобов`язання за 2016-2018 роки з військового збору.

Визнати протиправною та скасувати Вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 13.05.2019 року зі сплати єдиного внеску у сумі 2895,86 грн.

Визнати протиправними та скасувати рішення від 04.07.2019 року за №, яким застосовано штрафні санкції 1447,93 грн. за донарахування відповідним органом доходів та зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Стягнути з Головного управління ДФС в Одеській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. 293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повне рішення складено та підписано суддею 21.10.2019 року.

Суддя М.М. Аракелян

.