Справа № 560/2468/19
Суддя: Лабань Г.В.
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/2468/19
РІШЕННЯ

іменем України

16 жовтня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Лабань Г.В. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , треті особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Череповецька загальноосвітня школа І-ІІ ступенів Олешинської сільської ради Хмельницького району, відділ, Відділ освіти, культури, молоді та спорту Хмельницької районної державної адміністрації до Олешинської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Олешинської сільської ради, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення від 13 червня 2019 року 22 позачергової сесії сьомого скликання "Про створення та перейменування опорного закладу Олешинської сільської ради та його філії".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що є матір`ю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які навчаються у класі Череповецької ЗОШ І-ІІ ступенів, що підтверджується довідкою Череповецької ЗОШ від 14.06.2019 року № 30. На двадцять другій позачерговій сесії сьомого скликання Олешинської сільської ради 13 червня 2019 року прийнято рішення №5 "Про створення та перейменування опорного закладу Олешинської сільської ради та його філій" яким відповідно до пункту 2 реорганізовано Череповецьку загальноосвітню школу загальноосвітню школу І-ІІ ступенів Олешинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області () (засновник - Олешинська сільська рада) шляхом приєднання до Іванковецького навчально- виховного комплексу "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів, школа мистецтв" Олешинської сільської ради Хмельницької області ( Є ДРПОУ 23563823) як філію, без права юридичної особи. Як наслідок, допущено порушення вимог Положенню про освітній округ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 за №777, Закону України "Про загально середню освіту", Закону України "Про місцеве самоврядування". Також рішення прийняте з порушенням процедури, передбаченої Законами України "Про місцеве самоврядування", "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності".

Позивач також вказує, що Олешинською сільською радою, в порядку підготовки проекту рішення від 13.06.2019 не проведено належну інформаційну-роз`яснювальну роботу серед громадськості, думка представників громадськості не була врахована при прийнятті оскаржуваного рішення. Як вбачається з витягу з протоколу зборів села Черепова від 01.06.2019 року рішення про реорганізацію школи не було підтримано мешканцями села, батьківським та педагогічним колективом. Зазначене також підтверджується витягами з протоколів загальношкільних батьківських зборів № 2 від 10.05.2019 року та № З від 25.09.2019 батьківська громада також не підтримувала рішення про реорганізацію школи.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 серпня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Згідно ухвали суду від 13 серпня 2019 року, зупинено дію рішення двадцять другої позачергової сесії сьомого скликання Олешинської сільської ради від 13 червня 2019 року № 5 "Про створення та перейменування опорного закладу Олешинської сільської ради та його філій"; заборонити Олешинській сільській раді вчиняти будь-які дії за рішенням двадцять другої позачергової сесії сьомого скликання Олешинської сільської ради від 13 червня 2019 року № 5 "Про створення та перейменування опорного закладу Олешинської сільської ради та його філій" Череповецької загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів до набрання законної сили рішенням суду у справі № 560/2468/19.

Відповідно до ухвали суду від 04 вересня 2019 року вирішено проводити розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

На адресу суду від представника відповідача надійшов відзив, в якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що оскаржене рішення прийняте на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені законодавством України, та зазначає, що ст.11 Закону України "Про загальну середню освіту" не передбачає необхідності отримання згоди територіальної громади стосовно реорганізації загальноосвітніх навчальних закладів, так само як і необхідності обговорення вказаного питання з громадськістю. Також, виключно рекомендаційний характер носить пункт 5 Постанови КМУ № 996 від 03 листопада 2010 року, що рекомендує, а не зобов`язує органи місцевого самоврядування, під час проведення консультацій з громадськістю та утворення громадських рад при органах місцевого самоврядування керуватися затвердженими цією Постановою Порядком і Типовим Положенням.

Просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Сторони в судове засідання не з`явились.

Дослідивши наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази у їх взаємозв`язку та сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що на двадцять другій позачерговій сесії сьомого скликання Олешинської сільської ради 13 червня 2019 року прийнято рішення №5 "Про створення та перейменування опорного закладу Олешинської сільської ради та його філій" яким відповідно до пункту 2 реорганізовано Череповецьку загальноосвітню школу загальноосвітню школу І-ІІ ступенів Олешинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області () (засновник - Олешинська сільська рада) шляхом приєднання до Іванковецького навчально- виховного комплексу "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів, школа мистецтв" Олешинської сільської ради Хмельницької області ( Є ДРПОУ 23563823) як філію, без права юридичної особи.

Згідно пункту 3 даного рішення вирішено створити опорний заклад освіти - Іванковецький навчально-виховний комплекс "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів, школа мистецтв" Олешинської сільської ради Хмельницького району, Хмельницької області () шляхом приєднання Череповецької загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Олешинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області та Черепівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Олешинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області.

Також, вказаним вище рішенням вирішено, вважати, що "Іванковецький ліцей Олешинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області () є правонаступником усіх майнових та немайнових прав та об`єктів Череповецької загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Олешинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області та Черепівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Олешинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області. Фактично прийнятим рішенням ліквідовується Череповецька загальноосвітня школа І-ІІ ступенів Олешинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області.

Відповідно до пункту 7 рішення вирішено створити комісію з реорганізації Череповецької ЗОНІ І-ІІ ступенів, якій доручено забезпечити вжиття усіх заходів щодо реорганізації, у тому числі щодо проведення інвентаризації майна Череповецької ЗОНІ І-ІІ ступенів та складання передавального акту.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач, вважає його таким, що прийнято з порушенням законодавчо визначеної процедури та без врахування всіх фактичних обставин, внаслідок чого порушено його права, а тому вимушений звернутись до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 140 Конституції України встановлено, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, є районні та обласні ради.

Згідно абз.2 п.30 ч.1 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" реорганізація або ліквідація навчальних закладів комунальної форми власності здійснюється за рішенням місцевої ради.

Частинами 1, 2 статті 11 Закону України "Про загальну середню освіту", в редакції Закону України від 05.09.2017 №2145-VIII "Про освіту", рішення про створення, реорганізацію, ліквідацію чи перепрофілювання (зміну типу) закладу загальної середньої освіти незалежно від підпорядкування, типу і форми власності приймає його засновник (засновники). Засновником закладу загальної середньої освіти може бути орган державної влади від імені держави, відповідна рада від імені територіальної громади (громад), фізична та/або юридична особа (зокрема релігійна організація, статут (положення) якої зареєстровано у встановленому законодавством порядку), рішенням та за рахунок майна яких засновано заклад загальної середньої освіти або які в інший спосіб відповідно до законодавства набули прав і обов`язків засновника.

Заклади загальної середньої освіти створюються з урахуванням соціально-економічної та демографічної ситуації, а також, відповідно до культурно-освітніх, соціально-економічних, національних і мовних потреб територіальної громади та/або суспільства.

У разі реорганізації чи ліквідації закладу загальної середньої освіти засновник зобов`язаний забезпечити здобувачам освіти можливість продовжити здобуття загальної середньої освіти.

Тому, питання щодо реорганізації загальноосвітніх навчальних закладів мають розглядати ті суб`єкти, які за власним рішенням відповідно до чинного законодавства створювали такі заклади.

Враховуючи наведене вище, місцеве самоврядування здійснюється об`єднаною територіальною громадою через Олешинську сільську раду, яка представляє інтереси територіальної громад таких сіл, зокрема, як Олешин, Черепівці, Іванківці, а тому безпосередньо до повноважень відповідача належить реорганізація навчальних закладів, зазначених у спірному рішенні.

Згідно статті 144 Конституції України визначено форми та засоби реалізації права територіальних громад на місцеве самоврядування і вказано, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

В зв`язку з цим, органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та інші акти, які не мають нормативного (загальнообов`язкового) характеру - акти індивідуальної дії.

В рішенні Конституційного Суду України від 23.06.1997 №2-зп (справа 3/35-313) вказано, що за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.

Конституційний Суд України у рішення від 16.04.2009 N 7-рп/2009, проаналізувавши функції і повноваження органів місцевого самоврядування, врегульовані Конституцією України та іншими законами України, дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Суд звертає увагу позивача, що дія нормативно-правового акту є постійною тривалий час і не обмежується його разовим застосуванням. Чинним нормативно-правовим актом суб`єктивні права, свободи чи інтереси можуть порушуватися неодноразово, тобто постійно, упродовж усього часу чинності такого акту.

Згідно п.18 ч.1 ст.4 КАС України, нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування.

Відповідно до пункту 19 частини 1 статті 4 КАС України, індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Згідно статті 1 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" регуляторний акт - це:

прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання;

прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері, нормативно-правовим актом.

Суд наголошує, що оскаржуване рішення 22 позачергової сесії Олешинської сільської ради від 13.06.2019 №5 "Про створення та перейменування опорного закладу Олешинської сільської ради та його філій" є актом індивідуальної дії, оскільки: не містить загальнообов`язкових правил поведінки, а передбачає індивідуалізовані приписи щодо реорганізації одного закладу освіти (пункт 1 рішення) та перейменування та зміни структури іншого (пункти 2, 3 рішення); адресований цим юридичним особам, які реорганізовуються і перетворюються; не регулює певний вид суспільних відносин, а спрямоване на припинення та виникнення конкретних правовідносин щодо припинення та зміни назви й структури цих закладів освіти; не розраховане на багаторазове застосування, а вичерпує дію після завершення процедури реорганізації та зміни назви та структури цих закладів освіти.

Враховуючи наведені вище норми права, а також наявні правовідносини, суд вважає, що твердження позивача стосовно того, що оскаржене рішення, з урахуванням змісту визначення, наведеного в статті 1 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", відноситься до регуляторного акту, є помилковим, а тому до нього не повинні були застосовуватися спеціальні процедури, встановлені для порядку його ухвалення.

Крім того, відповідно до з ч.11 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України "Про доступ до публічної інформації", крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядниками інформації для цілей цього Закону є, зокрема, органи місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 14 Закону України "Про доступ до публічної інформації", розпорядники інформації зобов`язані оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами.

Частина 3 статті 15 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначає, що проекти нормативно-правових актів, рішень органів місцевого самоврядування, розроблені відповідними розпорядниками, оприлюднюються ними не пізніш як за 20 робочих днів до дати їх розгляду з метою прийняття.

Вказане вище означає, що відповідач не порушив процедуру оприлюднення при прийнятті спірного рішення, що є обов`язковим фактором для вступу його в силу, та як наслідок, приписів частини 11 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", частини 3 статті 15 та частини 1 статті 14 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Стосовно твердження позивача, що при винесенні рішення Олешинської сільської ради депутати та голова мали скликати громадські слухання згідно ст.13 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", суд зазначає наступне.

Суд звертає увагу позивача на те, що стаття 11 Закону України "Про загальну середню освіту" не передбачає необхідності отримання згоди територіальної громади стосовно реорганізації загальноосвітніх навчальних закладів, так само як і необхідності обговорення вказаного питання з громадськістю. Крім того, виключно рекомендаційний характер містить п.5 Постанови Кабінету Міністрів України №996 від 03 листопада 2010 року, що зокрема рекомендує, а не зобов`язує органи місцевого самоврядування, під час проведення консультацій з громадськістю на утворення громадських рад при органах місцевого самоврядування керуватися затвердженими даною Постановою Порядком та Типовим Положенням.

Щодо твердження позивача про те, що конкурс на визначення опорних навчальних закладів Олешинської сільської ради проведений без дотриманням обов`язкових умов його проведення, суд зазначає наступне.

Правовий статус, порядок утворення та основні засади діяльності освітнього округу визначає Положення про освітній округ, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 №777 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.2016 №79) (далі - Положення №777).

Відповідно до пункту 1 Положення №777 округ - об`єднання навчальних закладів, закладів культури, фізичної культури і спорту (далі - суб`єкти округу). До складу округу можуть входити навчальні заклади незалежно від типу та форми власності, у тому числі загальноосвітні навчальні заклади, що є опорними (далі - опорні заклади), та міжшкільні навчально-виробничі комбінати. До діяльності округу можуть залучатися також інші юридичні особи, їх відокремлені підрозділи.

Згідно пункту 6 Положення №777 засновник визначає опорні заклади серед підпорядкованих йому загальноосвітніх навчальних закладів на конкурсній основі відповідно до затверджених ним умов.

Під час проведення конкурсу обов`язково враховуються: освітні потреби учнів (вихованців) у забезпеченні певних напрямів спеціалізації; здатність забезпечити на належному рівні організацію допрофільної підготовки і профільного навчання; рівень забезпечення кваліфікованими педагогічними кадрами; наявність належної матеріально-технічної бази (належним чином обладнаних спортивних об`єктів, кабінетів фізики, хімії, біології, географії та інших, лабораторій, навчальних майстерень, комп`ютерного і мультимедійного обладнання, швидкісного доступу до Інтернету); укомплектування бібліотечного фонду підручниками, науково-методичною, художньою та довідковою літературою; зручність та наявність автомобільних доріг з твердим покриттям для забезпечення безпечного підвезення учнів (вихованців) і педагогічних працівників до місця навчання, роботи та місця проживання.

Наведені вище положення встановлюють, що відповідач наділений правом самостійно визначати та затверджувати умови конкурсу щодо визначення опорного закладу, а тому наведені в пункті 6 Положення №777 критерії не є обов`язковими умовами призначення конкурсу, а лише є обов`язковими під час проведення конкурсу, а тому відсутній обов`язок їх застосовувати виключно при його призначенні, однак їх можна враховувати під час визначення результатів конкурсу.

Суд звертає увагу позивача, що відповідачем враховано приписи п.6 Положення 777 під час проведення конкурсу та визначення результатів конкурсу, що підтверджується обставинами наведеними судом вище.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що в процесі судового розгляду спору відповідач довів правомірності прийнятого рішення, а тому вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

З врахуванням положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, та відсутністю підстав для задоволення позову, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до Олешинської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Олешинська сільська рада (вул. Козацька, 8,Олешин,Хмельницький район, Хмельницька область,31312 , код ЄДРПОУ - 04403769)
Третя особа:Череповецька загальноосвітня школа І-ІІ ступенів Олешинської сільської ради Хмельницького району ((місце знаходження: вул. Центральна, буд. 36, село Черепова Хмельницького району, Хмельницької області, 31312) Відділ освіти, культури, молоді та спорту Хмельницької районної державної адміністрації місце знаходження: вул. Центральна,4, село Малиничі, Хмельницького району, Хмельницької області

Головуючий суддя Г.В. Лабань