Справа № 500/1631/19
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1631/19

17 жовтня 2019 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Подлісної І.М.

за участю:

секретаря судового засідання Павловського Ю.Б.

позивача ОСОБА_1

представника позивачів ОСОБА_2

представника відповідача Оленяк ОСОБА_3 .

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 ОСОБА_1 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 Юліана ОСОБА_8 ОСОБА_9 до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулися ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачі звернулись до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області із заявою про затвердження проекту землеустрою, до якої додали оригінал відповідного проекту та витяги з Державного земельного кадастру.

Наданий відповідачем лист від 14 березня 2019 року № А-1136/0-443/0/17-19, в якому Головним управлінням Держгеокадастру в Тернопільській області надано позивачам інформацію стосовно того, що їх проект землеустрою не відповідає вимогам земельного законодавства, але одночасно не може сприйматися як належна відмова у затвердженні проекту землеустрою для відведення земельних ділянок та передача їх у приватну власність.

Позивачі із даним листом відповідача не згідні, так як звернулися до нього не із зверненням, а із відповідною заявою, за наслідками розгляду якої суб`єкт владних повноважень мав би прийняти відповідне управлінське рішення, в той час, як останній протиправно направив позивачам відповідь у формі листа.

Ухвалою суду від 19.08.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 09.09.2019 о 10:45 год. Даною ухвалою встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Представник відповідача скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 09.09.2019. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

У позивачів на затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність відсутні матеріали погодження проекту землеустрою, які є обов`язковою складовою даного виду землевпорядної документації, про що Головним управлінням, як одну із підстав відмови у затвердженні проекту землеустрою, зазначено у листі від 14.03.2019 № А-1136/0-443/0/17-19.

09.09.2019 ухвалою суду відкладено розгляд справи на 19 вересня 2019 року, у зв`язку із неявкою позивачів та їх представника в судове засідання.

16.09.2019 через канцелярію Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла відповідь на відзив від представника позивачів, відповідно до якої вказано на безпідставність та необґрунтованість відзиву відповідача, оскільки зазначені в ньому відомості не відповідають дійсності.

18 вересня 2019 року представником відповідача подано заперечення на відповідь на адміністративний позов, в якому зазначає, що як вбачається з Проекту, зокрема його змісту та складу, у ньому відсутні матеріали погодження документації із землеустрою: висновок Державного управління охорони навколишнього природного середовища у Тернопільській області №1-5/72/2584 від 21.08.2012 р., висновок відділу Держземагентства у Чортківському районі Тернопільської області № 75 від 25.02.2013 р., висновок про проведення наукової археологічної експертизи земельної ділянки №314-18/05-00003172 від 16.10.2012 р., висновок Тернопільської обласної комунальної інспекції охорони пам`яток історії та культури № 2958 від 22.10.2012 р. Також Проект не містить копії клопотань Позивачі про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, на підставі яких приймалося розпорядження Чортківської районної державної адміністрації від 15.06.2012 року № 368-ОД , кадастрові плани земельних ділянок, а також копії актів приймання - передачі межових знаків на зберігання. Тобто, всі надані представником Позивачів у відповіді на відзив від 11.09.2019 року матеріали не були включені до Проекту, на момент подання його на затвердження до Головного управління.

Разом з тим, відповідно до ч. 8.ст. 118 Земельного кодексу України, в редакції чинній на момент прийняття розпорядження Чортківської районної державної адміністрації від 15.06.2012 року № 368-ОД, розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов`язаних з погодженням документації із землеустрою (далі - Комісія).

Комісія протягом трьох тижнів з дня одержання проекту надає відповідному органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування свій висновок щодо погодження проекту або відмови у його погодженні. У разі відмови у погодженні проект повертається заявнику у зазначений у цій частині строк.

Підставою відмови у погодженні проекту може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

З огляду на викладене, надані представником відповідача копії висновків про погодження Проекту не можуть вважатися належним погодженням документації із землеустрою, оскільки до 06 грудня 2012 року погодження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки здійснювалося відповідними Комісіями з розгляду питань, пов`язаних з погодженням документації із землеустрою.

19 вересня 2019 року ухвалою суду відкладено розгляд справи на 17.10.2019 року о 10:30 год., у зв`язку із поданим клопотанням представника позивачів про відкладення розгляду справи.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі з мотивів викладених в позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі з мотивів викладених в позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позову, просив в його задоволенні відмовити, з врахуванням відзиву на позовну заяву, заперечення на відповідь на відзив.

Суд, заслухавши в судовому засіданні думку позивача, представника позивачів та представника відповідача, з`ясувавши усі обставини справи та перевіривши їх доказами приходить до переконання, що адміністративний позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі розпорядження голови Чортківської районної державної адміністрації від 15.06.2012 № 368-од позивачам надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 14,0 га за рахунок земель загального користування за межами населеного пункту на території Косівської сільської ради (сільськогосподарські землі, у тому числі сільськогосподарські угіддя (пасовища).

У 2012 році фізичною особою-підприємцем ОСОБА_11 розроблено проект землеустрою щодо відведення позивачам земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства за адресою: на території Косівської сільської ради Чортківського району Тернопільської області.

Відповідно до положень статті 186 Земельного кодексу України проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Частиною 4 статті 122 Земельного Кодексу України (далі - Кодекс) визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно з пунктами 1, 7 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру (далі - Держгеокадастр), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 року № 15, Держгеокадастр є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів. Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до пункту 1 Положення про Головне управління Держгеокадастру в Тернопільській області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 17.11.2016 року № 308, Головне управління Держгеокадастру в Тернопільській області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане. Підпунктом 13 пункту 4 вказаного Положення передбачено, що Головне управління відповідно до покладених на нього завдань, розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством, на території Тернопільської області.

Відтак, повноваження щодо затвердження вищевказаного проекту землеустрою та передачу у власність або користування земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в межах Тернопільської області покладені на Головне управління.

На виконання вимог Закону України "Про державний земельний кадастр" державним кадастровим реєстратором проставлено відповідні відмітки на проекті землеустрою, земельні ділянки зареєстровано у Державному земельному кадастрі з присвоєнням кадастрових номерів. А саме: кадастровий № :01:001:0809, кадастровий №:01:001:0811, кадастровий №:01:001:0812, кадастровий №:01 -.001:0814, кадастровий №:01:001:0816 та кадастровий №61255 84900:01:001:0815.

01 березня 2019 року позивачі звернулись до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області із заявою про затвердження проекту землеустрою, до якої додали оригінал відповідного проекту та витяги з Державного земельного кадастру.

Головним управлінням 04.03.2019 отримано заяву Позивачів про затвердження проекту землеустрою та передачу кожному з них у власність земельної ділянки площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства на території Косівської сільської ради Чортківського району Тернопільської області. Позивачами до даної заяви долучено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність та витяги з Державного земельного кадастру про земельні ділянки.

Так, листом від 14 березня 2019 року вих. № 1136/0-443/0/17-19 Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області повідомило позивачам про наявні недоліки, а саме: проект землеустрою не відповідає вимогам земельного законодавства, прийнятим відповідно до нього нормативно-правовим актам, державним стандартам, нормам та правилам у сфері землеустрою. Зокрема, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки повинен відповідати вимогам статті 50 Закону України "Про землеустрій", Земельному кодексу України, Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 року за №376.

Суд зазначає, що відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Земельним кодексом України, Законом України «Про землеустрій», що свідчить про допущення відповідачем як суб`єктом владних повноважень протиправних дій стосовно розгляду поданого позивачами клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок їм у власність.

Так, правовий статус Головних управлінь Держгеокадастру в областях визначено відповідним Положенням про Головне управління Держгеокадастру в області, яке затверджене наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29 вересня 2016 року № 333 (далі - Положення № 333) та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2016 року за № 1391/29521.

Пунктом 8 Положення № 333 передбачено, що Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру.

Крім того, згідно з пунктом 84 Типової інструкції з діловодства в територіальних органах Держгеокадастру, затвердженої Наказом Держгеокадастру від 15 жовтня 2015 року № 600, накази видаються як рішення організаційно-розпорядчого характеру. За змістом управлінської дії накази видаються з основних питань діяльності територіального органу Держгеокадастру, адміністративно-господарських, кадрових питань.

При цьому пунктом 123 вказаної Інструкції визначено, що службові листи складаються з метою обміну інформацією між установами як: відповіді про виконання завдань, визначених в актах органів державної влади, дорученнях вищих посадових осіб; відповіді на запити, звернення; відповіді на виконання доручень установ вищого рівня; відповіді на запити інших установ; відповіді на звернення громадян; відповіді на запити на інформацію; ініціативні листи; супровідні листи.

Отже, відповідно до положень вказаних нормативно-правових актів визначено, що за результатами розгляду будь-яких основних питань діяльності територіального органу Держгеокадастру, останнім має видаватися відповідний наказ. При цьому листи складаються у разі надання відповіді на звернення громадян.

Таким чином, рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про відмову в його наданні повинно оформлятися розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі наказу Головного управління Держгеокадастру в Тернопільській області.

Як видно з матеріалів справи, відсутність належним чином оформленого рішення Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність чи відмову у його затвердженні у формі наказу, свідчить про те, що уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити за законом.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 16 травня 2019 року в справі № 812/1312/18.

Отже, наданий відповідачем лист від 14 березня 2019 року № А-1136/0-443/0/17-19, в якому Головним управлінням Держгеокадастру в Тернопільській області надано позивачам інформацію стосовно того, що їх проект землеустрою не відповідає вимогам земельного законодавства, не може сприйматися як належна відмова у затвердженні проекту землеустрою для відведення земельних ділянок та передача їх у приватну власність.

Щодо відсутності законних підстав у Головного управління Держгеокадастру в Тернопільській області для відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність позивачам суду необхідно зазначити наступне.

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель регулюються, зокрема, Земельним кодексом України (далі по тексту - ЗК України) та Законом України «Про землеустрій».

Стаття 118 ЗК України встановлює порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Відповідно до частини восьмої статті 118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 107 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17 жовтня 2012 року, державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку.

Частиною дев`ятою статті 118 ЗК України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (частина десята статті 118 ЗК України).

Отже, системний аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що законом передбачено певний алгоритм та поетапність процесу безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян, а саме:

1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;

2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні);

3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів статті 186-1 ЗК України;

4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;

5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або рішення про відмову передання земельної ділянки у власність чи залишення клопотання без розгляду.

При цьому, з вищенаведених норм Земельного кодексу України вбачається, що єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку статті 186-1 Земельного кодексу України, норми статті 118 Земельного кодексу України не містять. При цьому перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватись саме на етапі погодження такого проекту.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 16 травня 2019 року в справі № 821/925/18.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За приписами вказаної правової норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки при розгляді вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але і у випадку розгляду вимог про зобов`язання вчинити дії після скасування його адміністративного акту.

Тобто, суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 28 лютого 2018 року у справі № 826/7631/15.

Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № К(80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження в більш вузькому розумінні - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може». При цьому дискреційні повноваження, в тому числі органів місцевого самоврядування, завжди мають межі, встановлені законом.

Аналогічна позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 208/8402/14-а та від 29 березня 2018 року у справі № 816/303/16.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 9, 77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивачів є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, належним чином не заперечені відповідачем, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ), ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ), ОСОБА_5 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_3 ), ОСОБА_6 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_4 ), ОСОБА_10 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_5 ) , ОСОБА_9 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_6 ) до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Лисенка, 20а,м. Тернопіль,46002, ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області викладену в листі №А-1136/0-443/0/17-19 від 14 березня 2019 р. у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність:

- ОСОБА_10 кадастровий №:01:001:0809;

- ОСОБА_4 кадастровий №:01:001:0811;

- ОСОБА_1 кадастровий №:01:001:0812;

- ОСОБА_5 кадастровий №:01:001:0814;

- ОСОБА_6 кадастровий №:01:001:0816;

- ОСОБА_9 кадастровий №:01:001:0815.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області затвердити проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність :

- ОСОБА_10 , загальною площею 2,0000 га. кадастровий №:01:001:0809;

- ОСОБА_4 , загальною площею 2,0000 га. кадастровий №:01:001:0811;

- ОСОБА_1 , загальною площею 2,0000 га. кадастровий №:01:001:0812;

- ОСОБА_5 , загальною площею 2,0000 га. кадастровий №:01:001:0814;

- ОСОБА_6 , загальною площею 2,0000 га. кадастровий №:01:001:0816;

- ОСОБА_9 , загальною площею 2,0000 га. кадастровий №:01:001:0815

для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної форми власності за межами населеного пункту на території Косівської сільської ради, Чортківського району Тернопільської області.

Стягнути на користь позивачів понесені ними судові витрати зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Лисенка, 20а,м. Тернопіль,46002, ) в сумі 1 536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок на користь ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ), в сумі 1 536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ), в сумі 1 536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок на користь ОСОБА_5 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_3 ), в сумі 1 536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок на користь ОСОБА_6 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_4 ), в сумі 1 536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок на користь ОСОБА_10 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_5 ) , в сумі 1 536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок на користь ОСОБА_9 (місце проживання: АДРЕСА_2 Косів, Чортківський АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_6 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 жовтня 2019 року.

Головуючий суддя Подлісна І.М.