Справа № 360/1947/19
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2019-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року справа №360/1947/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: судді-доповідача: Казначеєва Е.Г., суддів: Гайдара А.В. , Компанієць І.Д., секретаря судового засідання Харечко О.П., за участю представника позивача Овчаренко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Овчаренка Олександра Вікторовича в інтересах Комунального підприємства "Благоустрій м.Старобільськ" Старобільської міської ради Луганського області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2019 р. у справі № 360/1947/19 (головуючий І інстанції Т.В. Смішлива) за позовом Овчаренка Олександра Вікторовича в інтересах Комунального підприємства "Благоустрій м.Старобільськ" Старобільської міської ради Луганського області до Головного управління Держпраці у Луганській області про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,-

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Благоустрій м.Старобільськ» Старобільської міської ради Луганського області (далі - позивач, КП «Благоустрій м.Старобільськ») звернулось до Луганського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Луганській області (далі - відповідач, ГУ Держпраці в Луганській області), в якому з урахуванням уточнення просило: визнати протиправними дії Головного управління Держпраці у Луганській області які полягають у проведенні (здійсненні) відносно Комунального підприємства "Благоустрій м. Старобільськ" Старобільської міської ради Луганської області позапланового державного нагляду (контролю) у формі інспекційного відвідування; визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Луганській області про накладення штрафу № ЛГ188/486/АВ/П/ТД-ФС від 22.04.2019.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2019 року відмовлено у задоволені позовних вимог.

Позивач, не погодившись з таким рішенням суду, звернувся з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що всі працівники позивача були допущені до роботи згідно вимог законодавства. У зв`язку з чим, були здійснені відповідні запити з приводу отримання від пенсійного органу інформації про застрахованих осіб КП «Благоустрій м. Старобільськ» за 2019 рік, а також отримання витягів з реєстру застрахованих осіб по цьому підприємству. 22 квітня 2019 року витяги були отримані по КП «Благоустрій м. Старобільськ» на всіх працівників. На думку апелянта, суд першої інстанції дійшов до висновку, що ч. 2 п. 2 ст. 265 КЗпП України, направлена на покарання (застосування штрафу) за факт відсутності письмового трудового договору, або документу, який називається «трудовий договір», а не за фактичний допуск неоформленого працівника, визначення якого («неоформленого працівника») міститься в ч. 3 ст. 24 КЗпП України, тобто допуск до роботи без повідомлення органи ДФС. Відсутність письмового трудового договору відноситься до сфери «інших порушень трудового законодавства» (п. 7 ч. 2 ст. 265 КЗпП України), за яке передбачена інша відповідальність. Відповідачем не було перевірено, що зазначені особи були внесені до Реєстру застрахованих осіб, а їх страхувальником визначено позивача, тобто, без виконання вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України не можливо внесення відомостей про вказаних працівників до Реєстру застрахованих осіб. Необґрунтованим є посилання суду першої інстанції на правові висновки Верховного Суду викладених у постановах від 04.07.2018 у справі № 820/1432/17, від 26.09.2018 у справі № 822/723/17, від 13.06.2019 у справі № 1840/2507/18, від 13.06.2019 у справі № 824/896/18-а, від 13.06.2019 у справі № 815/954/18, оскільки предмети, підстави та обставини позову не тотожні тим про які йдеться у вказаній справі. Також, апелянт, як на підставу заборони проведення державного нагляду, у позові посилався не на Закон України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», а на приписи Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII (далі - Закон № 1669), за яким проведення будь-яких перевірок відносно позивача, як суб`єкта господарювання, є неможливим та виходить за межі повноважень ГУ Держпраді у Луганській області. Крім того, судом не надано оцінку тим обставинам, що відносно директора позивача за постановою Старобільського районного суду Луганської області від 01.07.2019 року по справі № 431/2799/19 було закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 41 КУпАП України - у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення. За вказаною справою, директору позивача інкримінувалося правопорушення передбачене ч. 3 ст. 41 КУпАП, а саме фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту). Апелянт зазначає, що частина 4 ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05 квітня 2007 року № 877-V (далі - Закон № 877) чітко вказує на те, що для здійснення державного нагляду (контролю) в будь-якій сфері господарювання повинен існувати тільки закон, а не підзаконний нормативно-правовий акт, яким є Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295 "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі за текстом - Порядок № 295), яким і повинен був керуватись відповідач. Отже, тільки (виключно) законами встановлюються спосіб та форми здійснення заходів здійснення державного нагляду (контролю). На час здійснення відповідачем так званого «інспекційного відвідування», так само як і наразі, відсутній закон, який би визначав спосіб та форми здійснення такого заходу. Станом на дату складення акту - 02.04.2019, направлення на проведення інспекційного відвідування втратило чинність відповідно до положень ч. 4 ст. 7 Закону № 877. Крім того, відповідач не мав права застосовувати фінансові санкції за відсутності підтвердження невиконання припису відповідача повністю або частково, або з порушенням строків згідно вимог ч.11 ст. 7 Закону № 877, а посилання суду на положення Порядку № 295 є помилковим, оскільки в даному випадку існує повна невідповідністю Порядку № 295 положенням ст. 7 Закону № 877, який має вищу юридичну силу.

Представник позивача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник відповідача у судове засідання не з`явися, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що дає суду право провести апеляційний перегляд справи у його відсутність.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

05.03.2019 до ГУ Держпраці у Луганській області надійшло повідомлення Старобільского районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 26.02.2019 № 741/16.28-34 про звернення стягувача ОСОБА_1 із заявою, що боржник ОСОБА_2 є неофіційно працевлаштованим у КП "Благоустрій" (т. 1 а.с. 127).

ГУ Держпраці у Луганській області винесено наказ від 26.03.2019 № 299 "Про проведення інспекційного відвідування комунального підприємства Благоустрій м. Старобільськ", відповідно до якого наказано здійснити інспекційне відвідування у строк з 27 березня 2019 року по 28 березня 2019 року, в ході якого перевірити додержання законодавства про працю в частині фактичного допуску працівника (ів) до роботи без оформлення трудового договору (т. 1 а.с. 128).

ГУ Держпраці у Луганській області 26.03.2019 видано направлення № 01-17/346 на проведення інспекційного відвідування (т. 1 а.с. 14).

У зв`язку з неможливістю проведення інспекційного відвідування з причини створення перешкод у діяльності інспектора праці, а саме: ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування, інспектором праці складено акт від 27.03.2019 № ЛГ323/486/НД про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування, згідно з яким строк проведення інспекційного відвідування зупинено до 29.03.2019 (т. 1 а.с. 129-130).

Також, відповдіачем складено вимогу про надання/поновлення документів від 27.03.2019 № 1, яку вручено посадовій особі КП "Благоустрій". У вимозі зазначено, що у зв`язку з неможливістю проведення інспекційного відвідування строк проведення інспекційного відвідування зупинено на 3 дні (т. 1 а.с. 131-132).

Повторно акт про неможливість проведення інспекційного відвідування складено 01.04.2019 за № ЛГ323/486/НД1 та видано вимогу про надання/поновлення документів від 01.04.2019 № 2, строк проведення інспекційного відвідування зупинено на 1 день до 02.03.2019 (т. 1 а.с. 133-135).

За результатами інспекційного відвідування складено акт інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю, від 02.04.2019 № ЛГ323/486/АВ (т. 1 а.с. 136-140).

В акті інспекційного відвідування відображено, що у КП "Благоустрій м. Старобільськ" працюють: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які допущені до роботи без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, що є порушенням частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України та постанови Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року № 413 "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та 'Її територіальним органам про' прийняття працівника на роботу". Зазначено, що у наданих документах директором КП «Благоустрій м. Старобільськ» містяться ознаки трудових відносин, які регулюються законодавством України про працю. В усіх договорах про надання послуг, укладених між директором КП "Благоустрій м. Старобільськ" і найманими працівниками предметом є процес праці, а не її кінцевий результат.

Акт підписано керівником КП "Благоустрій м. Старобільськ" та зазначено, що зауваження будуть надані 04.04.2019.

На підставі акта інспекційного відвідування інспектором праці складено припис про усунення виявлених порушень від 08.04.2019 № ЛГ323/486/АВ/П, яким зобов`язано директора КП "Благоустрій м. Старобільськ" усунути виявлені інспекційним відвідуванням порушення протягом одного місяця. Припис спрямовано на адресу КП "Благоустрій м. Старобільськ" рекомендованим листом та отримано останнім 16.04.2019 (т. 1 а.с. 144-146).

05.04.2019 директором КП "Благоустрій м. Старобільськ" направлено до ГУ Держпраці у Луганській області заперечення на акт інспекційного відвідування (т. 1 арк. спр. 212-213), в якому директор КП "Благоустрій м. Старобільськ" просив скасувати протокол про адміністративне правопорушення № ЛГ323/486/АВ/П/ПТ від 02.04.2019. Заперечення надійшли до відповідача 10.04.2019 та зареєстровані в журналі вхідних документів за № 2385 (т.1 а.с. 221-223, 227-229).

19.04.2019 представником позивача також подано до ГУ Держпраці у Луганській області зауваження на акт інспекційного відвідування, які листом від 19.04.2019 залишені без розгляду з причин порушення строків їх надання (т. 1 а.с. 150-152).

Рішенням від 08.04.2019 № ЛГ323/486/АВ/ПТ/ТД розгляду справи про накладення штрафу призначено на 22 квітня 2019 року об 11 год. 00 хв. в ГУ Держпраці у Луганській області, про що проінформовано КП "Благоустрій м. Старобільськ" шляхом направлення повідомлення (т. 1 а.с. 147-149). Факт отримання вказаного повідомлення та участі уповноваженого представника КП "Благоустрій м. Старобільськ" у розгляді справи позивачем визнається.

Заступником начальника ГУ Держпраці у Луганській області Рисухіним Д.Л. за результатами розгляду справи та на підставі акта інспекційного відвідування від 02.04.2019 № ЛГ323/486/АВ щодо порушень КП "Благоустрій м. Старобільськ" законодавства про працю, а саме частини 1 статті 21, частини 3 статті 24 КЗпП України, на підставі статті 259, абзацу 2 частини 2 статті 265 КЗпП України, статті 53 Закону України "Про зайнятість населення", частини третьої статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування", пункту 8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509, винесено постанову від 22.04.2019 № ЛГ188/486/АВ/П/ТД-ФС якою накладено на КП "Благоустрій м. Старобільськ" штраф у розмірі 1627470,00 грн (т. 1 а.с. 33-34). Постанова отримана представником позивача 22.04.2019.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно зі статтею 259 Кодексу законів про працю України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім органів доходів і зборів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.

Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з питань праці (далі - Положення № 96), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Пунктом 7 Положення встановлено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

Відповідно до ст. 3 Закону № 1669, органам і посадовим особам, уповноваженим законами здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, у період та на території проведення антитерористичної операції тимчасово забороняється проведення планових та позапланових перевірок суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність у зоні проведення антитерористичної операції, крім позапланових перевірок суб`єктів господарювання, що відповідно до затверджених Кабінетом Міністрів України критеріїв оцінки ступеня ризику від провадження господарської діяльності віднесені до суб`єктів господарювання з високим ступенем ризику.

Таким чином статтею 3 Закону № 1669 встановлено мораторій щодо проведення планових та позапланових перевірок.

Частиною 1 статті 6 Закону №877 визначено підстави для здійснення позапланових заходів.

Частиною 4 статті 2 Закону №877 передбачено, що заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Крім того, у частині 5 статті 2 Закону №877 наведено вичерпний перелік норм даного Закону, дотримання яких зобов`язані забезпечити Держпраця та його територіальні органи при здійсненні державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення, серед яких відсутня частина 1 статті 6 Закону № 877.

Проте, процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, визначена в Порядку № 295, який на час інспекційного відвідування не скасований та не визнаний нечинним.

Відповідно до п.2 Порядку №295, державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі - виконавчі органи рад).

Відповідно до пп. 3 п.5 Порядку №295, інспекційні відвідування проводяться, зокрема, за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту.

Отже, у даному випадку державними інспекторами було проведено інспекційне відвідування з питань додержання позивачем законодавства про працю в частині фактичного допуску працівників до роботи без оформлення трудового договору на підставі п.п.3 п. 5 Порядку № 295.

Повноваження, права та обов`язки державних інспекторів Держпраці та територіальних державних управлінь визначені, крім загальних законів, конвенціями Міжнародної організації праці (далі - МОП), ратифікованих Законами України "Про ратифікацію Конвенції міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі" від 08.09.2004 № 1985-IV та "Про ратифікацію Конвенції міжнародної організації праці № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві" від 8 вересня 2004 року № 1986- IV.

Зазначені конвенції мають пріоритетне значення, оскільки статтею 15 Закону України "Про міжнародні договори України" визначено, що чинні міжнародні договори України підлягають сумлінному дотриманню Україною відповідно до норм міжнародного права; згідно частини першої статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства; статтею 8-1 КЗпП України визначено, якщо міжнародним договором або міжнародною угодою, в яких бере участь Україна, встановлено інші правила, ніж ті, що їх містить законодавство України про працю, то застосовуються правила міжнародного договору або міжнародної угоди.

Відповідно до статті 16 Конвенції № 81 інспекція на підприємствах проводиться так часто і так ретельно, як це потрібно для забезпечення ефективного застосування відповідних законодавчих положень.

Таким чином, оскільки ст.3 Закону № 1669 встановлено мораторій на проведення планових та позапланових перевірок, однак відповідачем здійснено інспекційне відвідування, яке не віднесено до вищезазначених контрольних заходів, тому є помилковим твердження апелянта про відсутність у відповідача підстав для проведення перевірки позивача внаслідок дії мораторію на проведення перевірок.

Згідно п. 8 Порядку №295 про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі.

Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

За приписами п. 10 Порядку N 295 тривалість інспекційного відвідування, невиїзного інспектування не може перевищувати 10 робочих днів, для суб`єктів мікропідприємництва та малого підприємництва - двох робочих днів.

Відповідно до п. 11 Порядку №295, Інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право: 1) під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця; 2) ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об`єктом відвідування їх копії або витяги; 3) наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об`єкта відвідування запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення; 4) за наявності ознак кримінального правопорушення та/або створення загрози безпеці інспектора праці залучати працівників правоохоронних органів; 5) на надання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування; 6) фіксувати проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин засобами аудіо-, фото- та відеотехніки; 7) отримувати від державних органів інформацію, необхідну для проведення інспекційного відвідування, невиїзного інспектування.

Вимога інспектора праці про надання об`єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій чи витягів з документів, пояснень, доступу до приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов`язковою для виконання.

За положенням п. 18 зазначеного Порядку, у разі відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, об`єкту відвідування надсилається копія акта про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування та письмова вимога із зазначенням строку поновлення документів. На час виконання такої вимоги строк проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування зупиняється.

Отже, проведення інспекційного відвідування зупиняється на час виконання об`єктом відвідування вимоги інспектора.

Пунктами 19, 20 Порядку № 295 визначено, що за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником.

Згідно п. 27 Порядку № 295 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об`єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Пунктом 29 Порядку № 295 визначено, що заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності, зокрема, за використання праці неоформлених працівників, вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Відповідно до пункту 1 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 (далі - Порядок № 509), цей Порядок визначає механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення" (далі - штрафи).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 509, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи можуть бути накладені на підставі: акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади.

Уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (далі - справа) (пункт 3 Порядку № 509).

Пунктом 8 Порядку № 509, за результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Розгляд справ на підставі акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, акта, зазначеного в абзаці п`ятому пункту 2 цього Порядку, здійснюється уповноваженими посадовими особами Держпраці та її територіальних органів.

Таким чином, інспекційне відвідування є формою державного нагляду за додержанням законодавства про працю, яке відноситься до повноважень відповідача, та яке проводиться на підставі наказу та направлення. Підставою для накладення штрафів є виявлені під час інспекційного відвідування суб`єкта господарювання порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, зафіксовані в акті. Проти цьому, якщо під час інспекційного відвідування встановлено факти використання праці неоформлених працівників, то вживаються заходи до притягнення об`єкта відвідування до відповідальності незалежно від усунення виявлених порушень, що спростовує посилання апелянта на порушення відповідачем вимог ч.11 ст. 7 Закону № 877.

Суд не приймає посилання апелянта на порушенням строків проведення перевірки згідно вимог ст. 7 та 7 Закону № 877 та втрату чинності направлення на проведення інспекційного відвідування на дату складення акту, з огляду на наступне.

Згідно ч. 5 ст. 5 Закону № 877, строк здійснення планового заходу не може перевищувати десяти робочих днів, а щодо суб`єктів мікро-, малого підприємництва - п`яти робочих днів.

Продовження строку здійснення планового заходу не допускається.

За положенням ч.4 ст.7 Закону № 877, посвідчення (направлення) є чинним лише протягом зазначеного в ньому строку здійснення заходу.

Отже, вказані норми регулюють строки проведення здійснення планового заходу, у даному випадку відповідачем проведено заходи позапланового державного нагляду (контролю) у формі інспекційного відвідування, що регулюється нормами Порядку № 295, який був чинний на момент відвідування.

Стосовно виявлених інспекційним відвідуванням порушень, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 265 КЗпП України, посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;

Згідно з ст.24 КЗпП України, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Особі, запрошеній на роботу в порядку переведення з іншого підприємства, установи, організації за погодженням між керівниками підприємств, установ, організацій, не може бути відмовлено в укладенні трудового договору. Забороняється укладення трудового договору з громадянином, якому за медичним висновком запропонована робота протипоказана за станом здоров`я.

У відповідності до приписів ст. 29 КЗпП України до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний: 1) роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору; 2) ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором; 3) визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами; 4) проінструктувати працівника з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони.

Пленум Верховного Суду України в постанові "Про практику розгляду судами трудових спорів" пояснив, що фактичний допуск до роботи може бути прирівняний до укладення трудового договору тільки в тому випадку, якщо працівника допущено до роботи з відома власника або уповноваженого ним органу.

Аналізуючи норми ст. 265 КЗпП України, суд враховує, що правовою підставою для винесення постанови про накладення штрафу є, зокрема, встановлення факту допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору. При цьому такий факт допуску повинен бути належним чином зафіксований у складеному посадовою особою Держпраці чи її територіального органу акті інспекційного відвідування та доведений належними доказами.

Відповідно до ст.21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Відповідно до ст.. 23 КЗпП України, трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Згідно з ст.24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

У відповідності до норм Цивільного кодексу України діє принцип свободи договору. Згідно ст.6 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

При цьому, цивільно-правовий договір це угода між організацією (підприємством, установою тощо) і громадянином на виконання останнім певної роботи (договір підряду, договір доручення тощо), предметом якого є надання певного результату праці, але за цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство.

Загальне визначення цивільно-правового договору наведено у статті 626 Цивільного кодексу України.

Так, вказаною нормою встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно частин 1 та 2 статті 928 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір).

До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

За ч. 1 ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст.902-903 ЦК України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Плата за договором про надання послуг. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Суд зазначає, що основною відмінністю договорів цивільно-правового характеру від трудових договорів є те, що перші регламентуються Цивільним кодексом України, а трудові - Кодексом законів про працю України.

За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Правова основа цивільно-правових договорів полягає у тому, що трудові відносини між сторонами за наслідком укладання договору не виникають.

Сторонами таких договорів є замовник і виконавець, а не працівник і роботодавець. За цивільно - правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами. Виконавець робіт, на відміну від найманого працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом на роботу на певну посаду.

Трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. Трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції.

За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється.

Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт

Позиція щодо різниці між трудовими та цивільно-правовими договорами була неодноразово викладена у постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №820/1432/17, від 26 вересня 2018 року у справі №822/723/17 та інших.

У постанові від 04.07.2018р. у справі №820/1432/17 Верховний Суд зазначає, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Матеріали справи свідчать, між КП "Благоустрій м. Старобільськ" (Замовником) та:

ОСОБА_3 укладений цивільно - правовий договір від 01 січня 2019 року № 9, цивільно - правовий договір від 01 лютого 2019 року №19, цивільно - правовий договір від 01 березня 2019 року № 33, за якими ОСОБА_3 надає послуги кочегара: пиляє та рубає дрова, підтримує необхідну температуру в опалювальному приміщені та інше. Згідно пункту 1.2 цивільно - правового договору робота має відповідати вимогам державних стандартів та вимогам, які висуваються до даного виду робіт. Згідно табелів обліку робочого часу за січень 2019 року ОСОБА_3 відпрацьовано 160 годин, за лютий 168 годин, за березень 159 годин (т. 1 арк. спр. 156-157, 187-198).

ОСОБА_4 укладений цивільно - правовий договір від 21 лютого 2019 року № 23, цивільно - правовий договір від 01 березня 2019 року № 34. За умовами вказаних договорів ОСОБА_4 надає послуги озеленювача: зрізає аварійні дерева, формує крони дерев, здійснює посад нових дерев та інше. Згідно пункту 1.2 цивільно - правового договору робота має відповідати вимогам державних стандартів та вимогам, які висуваються до даного виду робіт. Згідно табелів обліку робочого часу за січень 2019 року ОСОБА_4 відпрацьовано 32 години, за березень 143 години. Штатним розписом КП "Благоустрій м. Старобільск" передбачена посада озеленювача (т. 1 арк. спр. 158, 187-198).

ОСОБА_2 укладений цивільно - правовий договір від 02 січня 2019 року № 5, цивільно - правовий договір від 01 лютого 2019 року № 15, цивільно - правовий договір від 01 березня 2019 року № 29. З вказаними договорами ОСОБА_2 надає послуги, які відповідають посаді прибиральника території: прибирання дорожнього змету, погрузки гілок, прибирання стихійних свалок та інше. Згідно пункту 1.2 цивільно - правовово договору робота має відповідати вимогам державних стандартів та вимогам, які висуваються до даного виду робіт. Згідно табелів обліку робочого часу за січень 2019 року ОСОБА_2 відпрацьовано 120 годин, за лютий 100 годин, за березень 08 годин. Штатним розписом КП "Благоустрій м. Старобільськ" передбачена посада прибиральника території у кількості 6 штатних одиниць (т. 1 арк. спр. 159-160, 187-198).

ОСОБА_5 укладений цивільно - правовий договір від 02 січня 2019 року № 4, цивільно - правовий договір від 01 лютого 2019 року № 14 та цивільно - правовий договір від 01 березня 2019 року №28, за якими ОСОБА_5 надає послуги, які відповідають посаді робітника з комплексного прибирання та утримання будинків з прилеглими територіями; прибирання вулиць та тротуарів міста; прибирання дорожнього змету, прочищення канав для стоку води та інше. Згідно пункту 1.2 цивільно - правового договору робота має відповідати вимогам державних стандартів та вимогам, які висуваються до даного виду робіт. Згідно табелів обліку робочого часу за січень 2019 року- ОСОБА_5 відпрацьовано 118 годин, за лютий 144 години, за березень 159 годин. Штатним розписом КП "Благоустрій м. Старобільськ" передбачена посада робітника з комплексного прибирання та утримання будинків з прилеглими територіями у кількості 9 штатних одиниць (т. 1 арк. спр. 161-162, 187-198).

ОСОБА_6 укладений цивільно - правовий договір від 02 січня 2019 року № 3, цивільно - правовий договір від 01 лютого 2019 року № 13 та цивільно - правовий договір від 01 березня 2019 року № 27. Вказаними договорами передбачено, що ОСОБА_6 надає послуги, які відповідають посаді робітника з комплексного прибирання та утримання будинків з прилеглими територіями: прибирання вулиць та тротуарів міста; прибирання дорожнього змету, прочищення канав для стоку води та інше. Згідно пункту 1.2 цивільно - правового договору робота має відповідати вимогам державних стандартів та вимогам, які висуваються до даного виду робіт. Згідно табелів обліку робочого часу за січень 2019 року ОСОБА_6 відпрацьовано 144 години, за лютий 144 години, за березень 165 годин. Штатним розписом КП "Благоустрій м. Старобільськ" передбачена посада робітника з комплексного прибирання та утримання будинків з прилеглими територіями у кількості 9 штатних одиниць. ОСОБА_6 під підпис 01 березня 2019 року ознайомлений з посадовою інструкцією прибиральника території, затвердженою директором КП "Благоустрій м. Старобільск" 28 лютого 2019 року ОСОБА_16 (т. 1 арк. спр. 163-164, 183, 187-198).

ОСОБА_7 укладений цивільно - правовий договір від 01 березня 2019 року № 24, за яким ОСОБА_7 надає послуги, які відповідають посаді робітника з комплексного прибирання та утримання будинків з прилеглими територіями: прибирання вулиць та тротуарів міста; прибирання дорожнього змету, прочищення канав для стоку води та інше. Згідно пункту 1.2 цивільно - правового договору робота має відповідати вимогам державних стандартів та вимогам, які висуваються до даного виду робіт. Згідно табелю обліку робочого часу за березень 2019 року ОСОБА_7 відпрацьовано 141 година. Штатним розписом КП "Благоустрій м. Старобільськ" передбачена посада робітника з комплексного прибирання та утримання будинків з прилеглими територіями у кількості 9 штатних одиниць. ОСОБА_7 під підпис була ознайомлена з посадовою інструкцією (т. 1 арк. спр. 165, 184, 194-195).

ОСОБА_8 укладений цивільно - правовий договір від 02 січня 2019 року № 1, цивільно - правовий договір від 01 лютого 2019 року № 11, цивільно - правовий договір від 01 березня 2019 року № 25. ОСОБА_8 на підставі вказаних цивільно - правових договорів надає послуги економіста. Згідно пункту 1.2 цивільно - правової угоди робота має відповідати вимогам державних стандартів та вимогам, які висуваються до даного виду робіт. Згідно табелів обліку робочого часу за січень 2019 року ОСОБА_8 було відпрацьовано у січні 2019 року 160 годин, за лютий 168 годин, за березень 159 годин. Штатним розписом КП "Благоустрій м. Старобільськ" передбачена посада економіста у кількості 1 штатна одиниця (т. 1 арк. спр. 166-167, 185-198).

Також судом встановлено, що ОСОБА_9 працював в КП "Благоустрій м. Старобільськ" на підставі цивільно - правового договору від 02 січня 2019 року № 2, цивільно - правового договору від 01 лютого 2019 року № 12, цивільно - правового договору від 01 березня 2019 року № 26. Згідно з умовами вказаних договорів ОСОБА_17 надає послуги, які відповідають посаді прибиральника території: прибирання вулиць та тротуарів прибирання дорожнього змету, прочищення канав для стоку води та інше. Згідно табелів обліку робочого часу за січень 2019 року ОСОБА_9 було відпрацьовано 160 годин, за лютий 2019 року - 168 годин, за березень 2019 року - 159 годин. Штатним розписом КП "Благоустрій м. Старобільськ" передбачена посада робітника з прибиральника територій у кількості 6 штатних одиниць (т. 1 арк. спр. 168-169, 187-198).

ОСОБА_10 працювала в КП "Благоустрій м. Старобільськ" на підставі цивільно -- правового договору від 01 січня 2019 року № 6, цивільно - правового договору від 01 лютого 2019 року № 16 та цивільно - правового договору від 01 березня 2019 року № 30. На підставі вказаних договорів ОСОБА_10 надає послуги, а саме: пиляє та рубає дрова, підтримує необхідну температуру в опалювальному приміщені та інше. Згідно пункту 1.2 цивільно - правової угоди робота має відповідати вимогам державних стандартів та вимогам, які висуваються до даного виду робіт. Згідно табелів обліку робочого часу за січень 2019 року ОСОБА_10 відпрацьовано 160 годин, за лютий 2019 року - 160 годин, за березень 2019 року - 159 годин (т. 1 арк. спр. 170-171, 187-198).

ОСОБА_11 працювала в КП "Благоустрій м. Старобільськ" на підставі цивільно - правового договору від 02 січня 2019 року № 7, цивільно - правового договору від 01 лютого 2019 року № 17 та виконувала роботи заготівника вторсировини, у березні 2019 року працювала за цивільно - правовим договором від 01 березня 2019 року № 31 та надавала послуги сторожа. Згідно пункту 1.2 цивільно - правової угоди робота має відповідати вимогам державних стандартів та вимогам, які висуваються до даного виду робіт. Штатним розписом КП "Благоустрій м. Старобільськ" передбачена посада сторожа (т. 1 арк. спр. 172-173).

ОСОБА_12 працював в КП "Благоустрій м. Старобільськ" на підставі цивільно - правового договору від 02 січня 2019 року № 18, цивільно - правового договору від 01 лютого 2019 року № 8, цивільно - правового договору від 01 березня 2019 року № 32. На підставі вказаних договорів ОСОБА_12 виконує роботи по складанню актів та інших документів про надання послуг (у спеціальній комп`ютерній програмі), а саме: - про надання послуг з утилізації сміття та поводження зі сміттям; - про надання послуг з технічного обслуговування системи вуличного освітлення вулиць і громадських місць; -про надання послуг з прибирання та підмітання вулиць та інші роботи, які виконує підприємство. Згідно пункту 1.2 цивільно - правового, договору робота має відповідати вимогам державних стандартів та вимогам, які висуваються до даного виду робіт. ОСОБА_12 під підпис був ознайомлений з Правилами внутрішнього трудового розпорядку працівників КП "Благоустрій м. Старобільськ", затверджених протоколом загальних зборів трудового колективу КП "Благоустрій м. Старобільськ" від 23 березня 2016 року № 1, затверджених та введених в дію Наказом директора КП "Благоустрій м. Старобільськ" 24 березня 2016 року № 39, погоджено протоколом уповноважених осіб трудового колективу від 23 березня 2016 року № 1 (т. 1 арк. спр. 174-175, 178-182).

ОСОБА_13 працював в КП "Благоустрій м. Старобільськ" на підставі цивільно - правового договору від 01 лютого 2019 року № 21, цивільно - правового договору від 01 березня 2019 року № 35. ОСОБА_13 згідно з вказаними договорами надає послуги сторожа (полігону твердих побутових відходів). Згідно пункту 1.2 цивільно - правового договору робота має відповідати вимогам державних стандартів та вимогам, які висуваються до даного виду робіт. Згідно табелів обліку робочого часу ОСОБА_13 відпрацьовано за січень 2019 року 168 годин, за березень 2019 року - 184 години. Штатним розписом КП "Благоустрій м. Старобільськ" передбачена посада сторожа (полігону твердих побутових відходів) у кількості 3 штатних одиниць (т. 1 арк. спр. 176, 187-198).

ОСОБА_14 працює в КП "Благоустрій м. Старобільськ" на підставі цивільно - правового договору від 07 березня 2019 року № 36. ОСОБА_14 надає послуги бухгалтера. Згідно пункту 1.2 цивільно - правового договору робота має відповідати вимогам державних стандартів та вимогам, які висуваються до даного виду робіт. Згідно табелів обліку робочого часу ОСОБА_14 відпрацьовано за березень 2019 року 120 годин. Штатним розписом КП "Благоустрій м. Старобільськ" передбачена посада бухгалтера у кількості 1 штатна одиниця (т. 1 арк. спр. 177, 192-193).

Суд зазначає, що за положенням ст. 85, 90 КЗпП України, норми праці - норми виробітку, часу, обслуговування, чисельності - встановлюються для працівників відповідно до досягнутого рівня техніки, технології, організації виробництва і праці. При відрядній оплаті праці розцінки визначаються виходячи з установлених розрядів роботи, тарифних ставок (окладів) і норм виробітку (норм часу).

За приписами ч.1 ст.97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною та іншими системами оплати праці.

Аналогічні норми з приводу системи оплати праці встановлені і Законом України «Про оплату праці».

Як вбачається з наведених договорів, предметом укладених договорів позивача з фізичними особами є процес праці, а не її кінцевий результат. Фізична особа повинна була виконувати систематично певні трудові функції на підприємстві відповідно до визначеного виду виконуваної роботи, у встановлений строк. При цьому, в укладених договорах не визначається обсяг виконуваної роботи, а обумовлюється у вигляді зобов`язання виконувати роботи (надавати послуги), не визначено у який спосіб замовником видаються завдання на виконання робіт, відсутні конкретні строки виконання робіт.

У самих договорах не зазначається, який саме конкретно результат роботи повинен передати виконавець замовнику. За виконану роботу щомісячно особи які надавали послуги отримували фіксовану суму, яка не залежала від кількості послуг.

Зазначене також підтверджується актами наданих послуг, з яких не вбачається, конкретно результат роботи виконані виконавцями.

В договорах прямо вказано про постійний характер виконуваної роботи та щомісячну оплату у чітко визначеному розмірі в незалежності від обсягів виконаних робіт. Графіки роботи підтверджують, виходи фізичних осіб та відпрацювання по 7,8,16 годин за вихід (185-198 т.1). Тобто, роботи виконуються за визначеним позивачем графіком. Отже, виконавець надає послуги не у зручний для нього час. Крім того, зазначені працівники внесені до табелю обліку робочого часу як особи, що перебувають у трудових відносинах з позивачем.

Отже, як вбачається зі змісту угод, працівники самостійно не організовували роботу, виконували її не на власний ризик та розсуд, а підпорядковувалися відповідним посадовим особам. Крім того, відповідальність виконавця послуг не була передбачена в угодах, а передбачено лише про її наявність у відповідність до законодавства.

З огляду на вищевказані встановлені обставини у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що відносини між позивачем та фізичними особами мали очевидний трудовий характер, проте трудового договору із ним укладено не було, що свідчить про порушення позивачем вимог частини 3 статті 24 КЗпП України внаслідок допущення працівників до роботи без укладення трудового договору.

Стосовно порушення позивачем вимог законодавства, щодо не повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, суд зазначає наступне.

Відповідно до Постанови КМУ "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівників на роботу" від 17.06.2015 року № 413, відповідно до частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України, постановлено установити, що повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором одним із таких способів: засобами електронного зв`язку з використанням електронного цифрового підпису відповідальних осіб відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронного підпису; на паперових носіях разом з копією в електронній формі; на паперових носіях, якщо трудові договори укладено не більше ніж із п`ятьма особами.

Інформація, що міститься у повідомленні про прийняття працівника на роботу, вноситься до реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Отже, вказаним нормативним актом встановлено обов`язок подання повідомлення про прийняття працівника на роботу до територіальних органів Державної фіскальної служби, за формою згідно з Додатком до Постанови № 413.

Матеріали справи не містять доказів щодо повідомлення позивачем територіальних органів Державної фіскальної служби про прийняття на роботу вищезазначених працівників у формі визначеної Постановою № 413.

Суд не приймає посилання апелянта на витяги від пенсійного органу з реєстру застрахованих осіб по підприємству позивача, оскільки зазначені витяги не свідчать про повідомлення позивачем територіальних органів Державної фіскальної служби, як передбачено Постановою № 413 та частиною 3 статті 24 Кодексу законів про працю України.

Крім того, за положенням пп.7, 8 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", платник єдиного внеску зобов`язаний: перевіряти під час прийняття на роботу наявність у фізичної особи посвідчення застрахованої особи; повідомляти у складі звітності про прийняття на роботу фізичної особи, відомості про яку відсутні в Державному реєстрі або яка не пред`явила на вимогу платника єдиного внеску посвідчення застрахованої особи, та подавати необхідні відомості і документи для взяття на облік зазначеної особи.

Отже, позивач також повідомляє у складі звітності, що подається за вимогами вищевказаного Закону, про прийняття на роботу фізичної особи. Тобто, наявність зазначених витягів та інформації в них, не може підтверджувати направлення повідомлення у відповідності до вимог Постанови № 413 та частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України.

Стосовно посилання апелянта, як на обґрунтування скарги, на те, що відносно директора позивача за постановою Старобільського районного суду Луганської області від 01.07.2019 року по справі № 431/2799/19 було закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення за вчинення адміністративного правопорушення щодо допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), передбаченого частиною 3 статті 41 КУпАП України, у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення, суд зазначає наступне.

За змістом ч. 3, 4 ст. 265 КЗпП України, штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

Штрафи, зазначені у частині 2 цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Водночас, відповідальність за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), передбачено також ч.3 ст.41 КУпАП відповідно.

Відповідно до ч.1-3 ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення цього Кодексу поширюються і на адміністративні правопорушення, відповідальність за вчинення яких передбачена законами, ще не включеними до Кодексу.

Згідно з ч.3 ст.41 КУпАП, фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, ч.2 ст.265 КЗпП України і ч.1 ст.265 КЗпП України з ч.3 ст. 41 КЗпП України передбачено відповідальність за порушення законодавства про працю у вигляді штрафу, зокрема, за допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

Суд зазначає, що диспозиції ч.2 ст.265 КЗпП України та ч.3 ст.41 КУпАП в частині визначення правопорушення тотожні, а обставини, що послугували підставою їх встановлення - ідентичні.

Проте, ч.1 ст.265 КЗпП України з ч.3 ст. 41 КЗпП України, мали на меті запровадити штрафи для посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю за порушення вимог трудового законодавства, зокрема, допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

Тобто ключової відмінністю цих двох статей є суб`єктний склад правопорушення.

Завдяки цьому одночасно до відповідальності може бути притягнено юридичну особу як роботодавця (за ч.2 ст.265 КЗпП України) та посадову особу цієї юридичної особи (за ст.41 КУпАП, ч.1 ст.265 КЗпП України).

Верховний Суд у постанові від 21 грудня 2018 року в справі №814/2156/16 з приводу аналогічних правовідносин дійшов висновку про те, що враховуючи вищенаведені ознаки, а також пріоритетність тлумачення, яке у найбільшій мірі відповідає інтересам людини, суд дійшов висновку, що юридична відповідальність за правопорушення, передбачені у ч.2 ст. 265 КЗпП України так само, як і правопорушення, передбачене у ч. 1,3 ст. 41 КУпАП, належить до адміністративної відповідальності.

Тобто, позивача який не є посадовою особою за своєю суттю, неможливо притягнути до адміністративної відповідальності згідно статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення. При цьому, не притягнення посадової особи позивача до адміністративної відповідальності згідно статті 41 КУпАП, не може ставитись в залежність для можливості притягнення позивача, як юридичної особи до адміністративної відповідальності за порушення законодавства про працю.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про обґрунтованість прийнятого відповідачем рішення у вигляді постанови про накладення штрафу № ЛГ188/486/АВ/П/ТД-ФС від 22.04.2019

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Овчаренка Олександра Вікторовича в інтересах Комунального підприємства "Благоустрій м.Старобільськ" Старобільської міської ради Луганського області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2019 р. у справі № 360/1947/19 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2019 р. у справі № 360/1947/19 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 23 жовтня 2019 року.

Суддя-доповідач: Е.Г.Казначеєв

Судді: А.В. Гайдар

І.Д. Компанієць