Справа № 520/4829/19
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 р.Справа № 520/4829/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Донець Л.О.,

Суддів: Гуцала М.І. , Бенедик А.П. ,

за участю секретаря судового засідання Соколової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.08.2019, (головуючий суддя І інстанції: Сагайдак В.В., повний текст складено 13.08.2019) по справі № 520/4829/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "САДІН"

до Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

16.05.2019, Товариство з обмеженою відповідальністю «Садін» (далі - позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (далі відповідач), в якому просить суд про скасування податкового повідомлення-рішення №1 та №1 від 29.03.2019.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.08.2019 у справі №520/4829/19 позов задоволено.

Скасовані податкові повідомлення-рішення №1 та № від 29.03.2019 відповідача.

Стягнуто судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 17289,00 грн.

Відповідач, не погодившись з судовим рішенням , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, з прийняттям нового судового рішення про задоволення позову.

В обґрунтування позовних вимог посилається на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушенням норм матеріального і процесуального права, що привело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що працівниками відповідача проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства України щодо господарських взаємовідносин з ТОВ «Промислові компоненти» та ТОВ «Агро Пульс Сервіс» за звітний період декларування податку на додану вартість липень 2018 року та подальші реалізації, про що складений акт від 08.02.2019 №358/20-40-14-11-10/41675529.

Порушення виявлені під час перевірки склали у порушенні п.44.1,п.44.6 ст.44,п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198 ПК України, в результаті чого неправомірно віднесено до складу податкового кредиту в липні 2018 року суму податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «Промислові компоненти» та ТОВ «Агро Пульс Сервіс» у розмірі 2 524 661 грн, в період, що перевірявся, у тому числі за липень 2018 року на суму 2 524661 грн.

За результатами перевірки прийняті податкові повідомлення-рішення №1 від 29.03.2019, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» на суму 3 155 826,25 грн. та № від 29.03.2019, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 510 грн.

Суд першої інстанції, під час задоволення позову, дійшов до висновку що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є необґрунтованими, та такими що прийняті на підставі висновків, що викладені в акті перевірки, які здійснені без належного дослідження документів по господарським операціям.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У відповідності п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Згідно до п.44.6 ст.44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

На підставі п.198.2 ст.198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Датою збільшення податкового кредиту орендаря (лізингоотримувача) для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об`єкта фінансового лізингу таким орендарем.

Датою віднесення сум до податкового кредиту замовника з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).

Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

Згідно з п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Податковим органом ставиться до вини позивачу відсутність фактичного характеру здійснених господарських операцій та неправомірного віднесення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість на суму 2 524 661 грн. у липні 2018 року, по результатами взаємовідносинам з ними з ТОВ «Промислові компоненти» та ТОВ «Агро Пульс Сервіс».

В своїй господарській діяльності позивач мав взаємовідносини з ТОВ «Промислові компоненти», з яким був укладений договір постачання №2307/1 від 23.07.2018.

Реальний характер господарських операцій підтверджується наданими до матеріалів справи документами, а саме:

видаткові накладні постачальника № 18 від 23.07.2018р., № 19 від 24.07.2019 р., № 20 від 26.07.2018р. (а.с.83, 91, 100 том 1);

договір про перевезення вантажів автомобільним транспортом №12/02-1ПУ від 12.02.2018, укладеним між ТОВ «САДІН» та ТОВ «Саноіл», що підтверджується оформленими товарно-транспортними накладними (а.с.85-86, 88-89, 93-94, 97-98, 102-103, 106-107);

акти внутрішнього переміщення №10 від 23.07.2019, №11 від 23.07.2019, №12 від 24.07.2018, №13 від 24.07.2019, № 21 від 26.07.2019, №22 від 26.07.2018 (а.с.84, 87,92, 96, 101, 105 том 1);

договір оренди №007/Х1 (а.с.47-62 том 1) за адресою м. Харків, вул. Кокчетавська, 20, що підтверджується прибутковими ордерами №37, 38 від 23.07.2018р., № 40, 41 від 24.07.2019 р., № 48,49 від 26.07.2018р. (а.с.86 а-90, 95, 99, 104, 108 том 1);

платіжні доручення № 895 від 20.03.2019 на суму 200 000,0 грн., № 898 від 21.03.2019 на суму 250000,0 грн., № 906 від 22.03.2019 на суму 300 000,0 грн., № 8528 від 26.03.2019 на суму 200 000,0 грн.;

договір постачання № 0106/1 від 01.06.2018р.(а.с.109-113 том 1);

видаткова накладна №65 (а.с.116 том 1), акт внутрішнього переміщення №17 (а.с.117 том 1), №18 (а.с.121 том 1), №19 (а.с.125 том 1), №20 (а.с. 129 том 1) товарно-транспортна накладна №К(а.с.118-119 том 1), №К (а.с.122-123 том 1), №К (а.с.126-127 том 1), №К (а.с.130-131 том 1), прибутковий ордер №42(а.с.120 том 1), №43 (а.с.124 том 1), №44 (а.с.128 том 1), №45 (а.с.132 том 1), платіжні доручення № 882 від 11.02.2019 на суму 500 000,00 грн., № 896 від 20.03.2019 на суму 300382,60 грн., № 899 від 21.03.2019 на суму 350 000,00 грн., № 905 від 22.03.2019 на суму 300 000,00 грн., № 8527 від 26.03.2019 на суму 350 000 грн., № 8529 від 28.03.2019 на суму 386 000,00 грн., № 8530 від 28.03.2019 на суму 387 540,00 грн.(а.с.38-44 том 2).

Крім цього, в своїй господарській діяльності позивач мав взаємовідносини з ТОВ «Агро Пульс Сервіс», з яким укладений договір поставки № 23 від 23.07.2018. Реальний характер господарських операцій підтверджується наданими до матеріалів справи доказами, а саме:

видаткові накладні: № 94 від 23.07.2018, № 96 від 23.07.2018, № 97 від 23.07.2018, № 98 від 23.07.2018, № 99 від 23.07.2018, № 95 від 24.07.2018 № 100 від 24.07.2018, № 101 від 24.07.2018, № 102 від 24.07.2018, № 103 від 24.07.2018, № 104 від 24.07.2018, № 105 від 24.07.2018, № 80 від 25.07.2018, № 81 від 25.07.2018, № 82 від 25.07.2018, № 83 від 25.07.2018, № 106 від 25.07.2018, № 84 від 26.07.2018, № 85 від 26.07.2018, № 86 від 26.07.2018, № 87 від 26.07.2018, № 88 від 27.07.2018, № 89 від 27.07.2018, № 90 від 27.07.2018, № 107 від 27.07.2018, № 108 від 27.07.2018, № 109 від 30.07.2018, № 110 від 30.07.2018, № 111 від 31.07.2018, № 112 від 31.07.2018 (а.с.135, 138, 141, 144, 147, 150, 153, 156, 159, 162, 164 а, 167, 170, 173, 176, 179, 182, 185, 188, 191, 194, 197, 200, 203, 206, 209, 212, 215, 218, 221 том 1);

податкові накладні: № 1155 від 23.07.2018, № 1156 від 23.07.2018, № 1157 від 23.07.2018, № 1158 від 23.07.2018, № 1159 від 23.07.2018, № 1159 від 24.07.2018, № 1160 від 24.07.2018, № 1161 від 24.07.2018, № 1162 від 24.07.2018, № 1163 від 24.07.2018, № 1164 від 24.07.2018, № 949 від 25.07.2018, № 950 від 25.07.2018, № 951 від 25.07.2018, № 952 від 25.07.2018, № 1166 від 25.07.2018, № 953 від 26.07.2018, № 954 від 26.07.2018, № 955 від 26.07.2018, № 956 від 26.07.2018, № 1167 від 26.07.2018, № 957 від 27.07.2018, № 958 від 27.07.2018, № 959 від 27.07.2018, № 1168 від 27.07.2018, № 1169 від 27.07.2018, № 1170 від 30.07.2018, № 1171 від 30.07.2018, №1172 від 31.07.2018, № 1173 від 31.07.2018 (а.с.224-250 том 1, 1-33 том 2);

договір про перевезення вантажів автомобільним транспортом № 12/02-1ПУ від 12.02.2018 (а.с.72-75 том 1), товарно-транспортні накладні (а.с.136-137, 139-140, 142-143, 145-146, 148-149, 151-152, 154-155, 157-158, 160-161, 163-164, 165-166, 168-169, 171-172, 174-175, 177-178, 180-181, 183-184, 186-187, 189-190, 192-193, 195-196, 198-199, 201-202, 204-205, 207-208, 210-211, 213-214, 216-217,219-220, 222-223 том 1);

платіжні доручення № 87 від 19.10.2018 на суму 2 500 014,19 грн., № 88 від 09.11.2018 на суму 1 500 011,63 грн., № 89 від 27.11.2018 на суму 2 303 472,00 грн., № 96 від 11.02.2019 на суму 1 000 000,00 грн., № 91 від 11.01.2019 на суму 1 649 784,00 грн., №1379 від 24.01.2019 на суму 2 466 894,00 грн., № 1407 від 07.02.2019 на суму 2 000 000,00 грн., № 1506 від 07.03.2019 на суму 1 556 400,00 грн., № 1539 від 20.03.2019 на суму 500 382,60 грн., № 1551 від 21.03.2019 на суму 600 000,00 грн., № 1566 від 22.03.2019р. на суму 600 000,00 грн.; №1576 від 25.03.2019 на суму 550 000,00 грн., № 1590 від 27.03.2019 на суму 773 540,00 грн. (а.с.45-57 том 2);

виписками з оборотно-сальдових відомостей по бухгалтерським рахункам 281, 361, 631 (а.с.68-70 том 2).

З огляду на це, колегія суддів вважає, що господарські операції з ТОВ «Промислові компоненти» та ТОВ «Агро Пульс Сервіс» мають фактичний характер, та позивач правильно сформував податковий кредит на суму 2 524 661 грн у липні 2018 року, по результатами взаємовідносинам з цими контрагентами.

Стосовно посилань апеляційної скарги на не проведення розрахунків з ТОВ «Промислові компоненти», та наявність станом на 31.07.2018 за даними бухгалтерського обліку заборгованості у позивача у сумі 9 674 996,40 грн, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, за таких підстав.

За змістом додаткової угоди №1 від 24.07.2018 до договору поставки №2307/01 від 23.07.2018 (том 1 аркуш справи 80) поставка товару ТОВ «Промислові компоненти» повинна бути здійснена у термін до закінчення строку дії договору.

Згідно до наданих до матеріалів справи копій платіжних доручень №895 від 20.03.2019 на суму 200 000,00 грн; №898 від 21.03.2019 на суму 250 000,00 грн; №906 від 22.03.2019 на суму 300 000,00 грн; №8528 від 26.03.2019 на суму 200 000,00 грн, позивачем частково здійснено оплату вартості отриманого товару від ТОВ «Промислові компоненти».

В своїй апеляційній скарзі відповідач не спростовує вказані аргументи.

Апеляційна скарга каже, що ТОВ «Промислові компоненти» за місцезнаходженням, що засвідчено службовим листом ОУ ГУ ДФС у Харківській області від 26.10.2018 №4520/20-40-21-13-08, та службовим листом ОУ ГУ ДФС у Харківській області №4140/20-40-21-130-8 від 12.10.2018 ТОВ «Агро Пульс сервіс» відсутнє за місцезнаходженням, та результатами аналізу саме даних службових листів про відсутність за місцезнаходженням відповідачем зроблені висновки про неможливості виконання даними контрагентами своїх зобов`язань.

Абзацем 1 п.44.1 ст.44 ПК України зазначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Стаття 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо.

Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на кінець останнього дня кожного місяця.

Права і обов`язки сторін, які виникають за результатами здійснення господарської операції, оформленої первинним документом відповідно до вимог цього Закону, не залежать від факту відображення її в регістрах та на рахунках бухгалтерського обліку.

Регістри бухгалтерського обліку повинні мати назву, період реєстрації господарських операцій, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні.

Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку з використанням електронних засобів оброблення інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.

Підприємство вживає всіх необхідних заходів для запобігання несанкціонованому та непомітному виправленню записів у первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку та забезпечує їх належне зберігання протягом встановленого строку.

Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.

Копії первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку можуть бути вилучені у підприємства лише за рішенням відповідних органів, прийнятим у межах їх повноважень, передбачених законами. Обов`язковим є складання реєстру документів, що вилучаються у порядку, встановленому законодавством.

Вилучення оригіналів таких документів та регістрів забороняється, крім випадків, передбачених кримінальним процесуальним законодавством.

Колегія суддів, вважає, що з метою податкового обліку господарські операції можуть оформлюватися будь-якими первинними документами, зміст яких відповідає наведеним вимогам податкового законодавства, та складення яких відповідає законодавчо установленим вимогам щодо оформлення такої операції або звичаєвій практиці. Умовою документального підтвердження операції є можливість на підставі наявних документів зробити висновок про те, що витрати фактично понесені.

Аналогічна позиція висловлена у постанові ВС від 30.03.2018 у справі № 821/2106/13-а.

Окрім цього, колегія суддів вважає, що наявність або відсутність окремих документів, як і деякі помилки чи неточності у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися), а певні недоліки в заповненні первинних документів носять оціночний характер.

Аналогічна позиція висловлена у постанові ВС від 12.06.2018 у справі № 826/11879/13-а.

Частина 5 ст. 242 КАС України каже, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За обставинами справи, позивачем здійснена подальша реалізація даного товару шляхом її продажу ТОВ «Агроінвест Холдінг», та отримані за це кошти.

Так, до матеріалів справи надані копії платіжних доручень: 87 від 19.10.2018 на суму 2 500 014,19 грн., № 88 від 09.11.2018 на суму 1 500 011,63 грн., № 89 від 27.11.2018 на суму 2 303 472,00 грн., № 96 від 11.02.2019 на суму 1 000 000,00 грн., № 91 від 11.01.2019 на суму 1 649 784,00 грн., №1379 від 24.01.2019 на суму 2 466 894,00 грн., № 1407 від 07.02.2019 на суму 2 000 000,00 грн., № 1506 від 07.03.2019 на суму 1 556 400,00 грн., № 1539 від 20.03.2019 на суму 500 382,60 грн., № 1551 від 21.03.2019 на суму 600 000,00 грн., № 1566 від 22.03.2019 на суму 600 000,00 грн.; № 1576 від 25.03.2019 на суму 550 000,00 грн., №1590 від 27.03.2019 на суму 773 540,00 грн.(а.с.45-57 том 2).

Крім цього, колегія суддів, вважає необґрунтованими посилання апеляційної скарги про ненадання позивачем сертифікатів на товар, який був придбаний у контрагентів позивача, оскільки з 01.01.2018 втратив чинність Декрет Кабінету Міністрів «Про стандартизацію та сертифікацію», який це передбачав.

Стосовно доводів апеляційної скарги про відсутність доказів здійснення транспортування придбаного товару, а саме: товарно-транспортних накладних, то колегія суддів акцентує увагу на таке.

Зміст наданих до справи документи бухгалтерського обліку дають можливість встановити реальний характер господарських операцій, тому відсутність саме товарно-транспортних накладних не може автоматично свідчити про безтоварність господарської операції за наявності інших належних доказів.

З огляду на що, колегія суддів вважає що відсутність товарно-транспортних накладних не може спричинити для позивача негативні наслідки в аспекті свідчення про безтоварність господарської операції.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду від 06.02.2018 у справі №821/589/17.

За наведених підстав, колегія суддів, вважає, що судове рішення не підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню.

Суд першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.08.2019 року по справі №520/4829/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.О. Донець
Судді М.І. Гуцал А.П. Бенедик
Повний текст постанови складено 23.10.2019 року