Справа № 215/2176/19(2-а/215/188/19)
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 жовтня 2019 року м. Дніпросправа № 215/2176/19(2-а/215/188/19)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дурасової Ю.В.,

суддів: Божко Л.А., Баранник Н.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Інспектора взводу №2 роти №2 батальйону №1 Полку патрульної поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Собулевського Володимира Юрійовича

на рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 08.08.2019 (головуючий суддя Лиходєдов А.В., повний текст складено 28.08.2019)

в адміністративній справі №215/2176/19(2-а/215/188/19) за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі в особі лейтенанта поліції роти № 2 батальйону № 1 Собулевського Володимира Юрійовича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в м. Кривий Ріг в особі лейтенанта поліції роти № 2 батальйону № 1 Собулевського Володимира Юрійовича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України.

Позов обґрунтовано тим, що 10.04.2019 року відповідачем було винесено постанову серії ЕАВ № 1057963 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за те, що він керуючи транспортним засобом, після зупинки на вимогу поліції, не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію. Зі вказаною постановою він не згоден, і вказує, що 10.04.2019 року він дійсно керував автомобілем, та після зупинки його автомобіля, поліцейський повідомив про начебто порушення ним Правил дорожнього руху України. Через деякий проміжок часу йому надали постанову невстановленого зразка (електронна постанова), яка не містить усі відомості. Після зауважень про відсутність свідків, відсутність належних доказів порушення у додатках при розгляді справи, протокол не було складено, а одразу було складено електронний чек з назвою «Постанова». Крім того, вказує, що з правами передбаченими ст. 268 КУпАП, а також ст. 63 Конституції України його не ознайомлювали, його заява про відкладення розгляду справи для організації юридичного захисту, поліцейським була відхилена без зазначення причин відмови. Також вказує, що у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності не зазначено будь-яких належних доказів його правопорушення. Просить скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП, так як він своїми діями не посягав на громадський порядок, права і свободи громадян. (а.с. 9-14).

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 08.08.2019 позов задоволено.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення від 10.04.2019 р. серії ЕАВ № 1057963 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за частиною 2 ст. 122 КУпАП - скасовано, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрито.

Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що відповідач на виконання абзацу першого частини 2 статті 77 КАС не довів правомірність прийняття постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення, не надано належних доказів вчинення правопорушення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Інспектор взводу №2 роти №2 батальйону №1 Полку патрульної поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Собулевський Володимир Юрійович подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та винести нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначає, що позивач не заперечував скоєння адміністративного правопорушення, що також підтверджується відеозаписом з нагрудної камери.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою серії ЕАВ №1057963 від 10.04.2019 р., ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням на нього адміністративного стягнення за ст. 122 ч. 2 КУпАП. Згідно вказаної постанови, ОСОБА_1 , 10.04.2019 р. о 18.20 год. в м. Кривому Розі, по вул. Дарвіна, 1, керуючи транспортним засобом Ауді А6 н.з. НОМЕР_1 , після зупинки на вимогу поліції не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п. 9.9 (б) ПДР України.

На ОСОБА_1 , відповідно до постанови від 10.04.2019 р. накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с.14).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції до даних правовідносин правильно застосував норми КУпАП.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. При цьому, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19).

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини.

Так, відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до п.п. 9.9 (б) ПДР України аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Згідно з п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що оскільки законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, то з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

При цьому зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів (Така позиція зокрема висловлена в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті")

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що матеріали справи містять відеозапис, долучений відповідачем у суді першої інстанції.

Разом з тим, при дослідженні вказаного доказу, колегією суддів апеляційної інстанції з`ясовано, що відеозапис містить розмову осіб під час складення постанови про адміністративне правопорушення, однак даний відеозапис не фіксує факт вчинення правопорушення, а значить не підтверджує вчинення особою правопорушення. Отже, згідно наданого відеозапису не можна встановити та підтвердити правопорушення про яке зазначається в постанові про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач не довів належними доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Зокрема, слід зазначити, що частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. При цьому матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції обґрунтовано послався на п. 32 Постанови Верховного Суду України від 15.05.2019 року (справа № 537/2088/17, провадження № К/9901/29523/18), якою встановлено, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР України не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності.

Отже, суб`єктом владних повноважень не підтверджено факту вчинення позивачем правопорушення.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що постанова у справі про адміністративне правопорушення містить лише відомості, внесені особою яка може бути зацікавленою, отже підтвердження зазначених фактів іншими безсторонніми особами матеріали справи не містять. На думку колегії суддів апеляційної інстанції ця обставина обґрунтовано ставить під сумнів надання доказів відповідачем щодо вчинення правопорушення відповідачем.

Аналогічна правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 08 листопада 2018 року по справі № 201/12431/16-а, від 23 жовтня 2018 року по справі № 743/1128/17, від 15 листопада 2018 року по справі № 524/5536/17.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції рішенням суду захищені права, свободи та інтереси позивача, а права та інтереси відповідача не порушені.

В силу ч. 3 ст. 272 КАС України справи, визначені статтею 286 КАС не підлягають оскарженню в касаційному порядку.

З огляду на характер спірних правовідносин, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспектора взводу №2 роти №2 батальйону №1 Полку патрульної поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Собулевського Володимира Юрійовича на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 08.08.2019 - залишити без задоволення.

Рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 08.08.2019 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повний текст постанови виготовлено 18.10.2019.

Головуючий суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя Н.П. Баранник