Справа № 826/18630/15
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2019-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Безименної Н.В.,

Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Лещенко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційні скарги Національної ради з питань телебачення та радіомовлення та Кабінету Міністрів України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 червня 2019 року (справу розглянуто в порядку письмового провадження) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Формат ТВ» до Кабінету Міністрів України, третя особа: Національна рада України з питань телебачення та радіомовлення про визнання незаконним розпорядження, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2015 року позивач, Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Формат ТВ», звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати незаконним розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 червня 2015 року №700-р "Деякі питання відповідальності телерадіоорганізацій та провайдерів програмної послуги за порушення вимог законодавства про телебачення і радіомовлення".

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 червня 2019 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, третьою особою - Національною радою з питань телебачення та радіомовлення подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт наголошує, що оскаржуваний акт не є регуляторним актом, а є формою погодження відповідних штрафів.

Також не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідачем - Кабінетом Міністрів України подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Апелянт наголошує, що при прийнятті оскаржуваного розпорядження урядом було реалізовано повноваження, покладені на нього Законом України «Про телебачення і радіомовлення». Окрім того, звертає увагу на те, що оскаржуване розпорядження вже втратило чинність.

02 вересня 2019 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Формат ТВ» на апеляційну скаргу Національної ради з питань телебачення та радіомовлення, в якому позивач повністю підтримує рішення суду першої інстанції.

16 жовтня 2019 року до Шостого апеляційного адміністративного суду також надійшов відзив Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Формат ТВ» на апеляційну скаргу Кабінету Міністрів України.

Заслухавши в судовому засіданні суддю доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційних скарг та відзивів на них, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, рішенням Національної ради з питань телебачення і радіомовлення від 11 червня 2015 року №743 "Про затвердження розмірів штрафів, які можуть накладатися на телерадіоорганізації та провайдерів програмної послуги за порушення законодавства про телебачення і радіомовлення", керуючись частиною десятою статті 72 закону України "Про телебачення і радіомовлення", статтею 17, частиною другою статті 24 Закону України "Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення" затверджено розміри штрафів, які можуть накладатися на телерадіоорганізації та провайдерів програмної послуги за порушення законодавства про телебачення і радіомовлення, що додаються.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 червня 2015 року №700-р "Деякі питання відповідальності телерадіоорганізацій та провайдерів програмної послуги за порушення вимог законодавства про телебачення і радіомовлення" відповідно до частини десятої статті 72 закону України "Про телебачення і радіомовлення" погоджено розміри штрафів, які можуть накладатися на телерадіоорганізації та провайдерів програмної послуги за порушення вимог законодавства про телебачення і радіомовлення, встановлені рішенням Національної ради з питань телебачення і радіомовлення від 11 червня 2015 року №743 "Про затвердження розмірів штрафів, які можуть накладатися на телерадіоорганізації та провайдерів програмної послуги за порушення законодавства про телебачення і радіомовлення".

Вважаючи вищевказане розпорядження відповідача протиправним, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Суд першої інстанції адміністративний позов задовольнив та зазначив, що при прийнятті розпорядження від 30 червня 2015 року №700-р "Деякі питання відповідальності телерадіоорганізацій та провайдерів програмної послуги за порушення вимог законодавства про телебачення і радіомовлення" відповідачем не дотримано законодавчо визначеної процедури, зокрема процедуру погодження винесеного розпорядження.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» (тут і далі - нормативно-правові акти в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження.

Акти Кабінету Міністрів України нормативного характеру видаються у формі постанов Кабінету Міністрів України. Акти Кабінету Міністрів України з організаційно-розпорядчих та інших поточних питань видаються у формі розпоряджень Кабінету Міністрів України.

Акти Кабінету Міністрів України, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Законом України «Про телебачення та радіомовлення» врегульовано відносини, що виникають у сфері телевізійного та радіомовлення на території України, визначає правові, економічні, соціальні, організаційні умови їх функціонування, спрямовані на реалізацію свободи слова, прав громадян на отримання повної, достовірної та оперативної інформації, на відкрите і вільне обговорення суспільних питань.

Статтею 72 вищевказаного Закону визначено санкції за порушення законодавства про телебачення і радіомовлення.

Відповідно до положень статті 72 Закону України «Про телебачення і радіомовлення», санкції за порушення законодавства про телебачення і радіомовлення застосовуються за рішенням суду або, у встановлених цим Законом випадках, за рішенням Національної ради.

Згідно з частиною десятою вищевказаної статті, розміри штрафів встановлюються Національною радою за погодженням з Кабінетом Міністрів України відповідно до вимог законодавства.

Правові засади діяльності Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення як конституційного, постійно діючого, колегіального, наглядового та регулюючого державного органу в галузі телерадіомовлення визначено Законом України № 538/97-ВР від 23.09.1997 року «Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення».

Відповідно до частин першої-третьої статті 17 вищевказаного Закону, Національна рада в межах своїх повноважень приймає регуляторні акти, у тому числі нормативно-правові, а також інші акти індивідуальної дії.

Регуляторні, у тому числі нормативно-правові, акти мають проходити всі стадії прийняття та порядок оприлюднення актів, визначені Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності". Рішення Національної ради, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Нормативно-правові акти, окрім вимог, передбачених частиною другою цієї статті, мають проходити державну реєстрацію в Міністерстві юстиції України.

Таким чином, колегія суддів звертає увагу, що акти, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване розпорядження Кабінету Міністрів України № 700-р від 30.06.2015 року є регуляторним актом у розумінні положень чинного законодавства, оскільки проектом розпорядження Кабінету Міністрів України "Про погодження розмірів штрафів, які можуть накладатися на телерадіоорганізації та провайдерів програмної послуги за порушення вимог законодавства про телебачення і радіомовлення", розробленим Нацрадою та наданим на погодження до Державної регуляторної служби України, встановлено розміри штрафів за порушення законодавства про телебачення і радіомовлення згідно з додатком.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Стаття 1 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» визначає, що регуляторний акт - це прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання.

Колегія суддів наголошує, що безпосередньо оскаржуване розпорядження відповідача від 30 червня 2015 року №700-р "Деякі питання відповідальності телерадіоорганізацій та провайдерів програмної послуги за порушення вимог законодавства про телебачення і радіомовлення" не здійснює правового регулювання відносин між органами державної влади та суб`єктами господарювання.

Так, відповідне розпорядження є формою погодження розмірів штрафів, які згідно з частиною десятою статті 72 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» встановлюються Національною радою за погодженням з Кабінетом Міністрів України.

Тобто, у даному випадку регуляторним актом, який потребує дотримання процедури розроблення, розгляду, прийняття та оприлюднення з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", є саме рішення Національної ради з питань телебачення і радіомовлення від 11 червня 2015 року №743 "Про затвердження розмірів штрафів, які можуть накладатися на телерадіоорганізації та провайдерів програмної послуги за порушення законодавства про телебачення і радіомовлення", яким було визначено розміри відповідних штрафів на виконання вимог закону.

Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" від 11.09.2003 року №1160-IV встановлено: стосовно кожного проекту регуляторного акта його розробником готується аналіз регуляторного впливу (частина 1 статті 8); кожен проект регуляторного акта оприлюднюється з метою одержання зауважень і пропозицій від фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань (частина 1 статті 9); проект регуляторного акта разом із відповідним аналізом регуляторного впливу оприлюднюється у спосіб, передбачений статтею 13 цього Закону, не пізніше п`яти робочих днів з дня оприлюднення повідомлення про оприлюднення цього проекту регуляторного акта (частина 4 статті 9); повідомлення про оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень і пропозицій, проект регуляторного акта та відповідний аналіз регуляторного впливу оприлюднюються шляхом опублікування в друкованих засобах масової інформації розробника цього проекту, а у разі їх відсутності - у друкованих засобах масової інформації, визначених розробником цього проекту, та/або шляхом розміщення на офіційній сторінці розробника проекту регуляторного акта в мережі Інтернет (частина 2 статті 13).

Як вбачається зі змісту рішення Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення від 12.02.2015 року №135 "Про розгляд проекту розмірів штрафів, які можуть накладатися на телерадіоорганізації та провайдерів програмної послуги за порушення законодавства про телебачення і радіомовлення" та повідомлення про оприлюднення проекту розмірів штрафів, які можуть накладатися на телерадіоорганізації та провайдерів програмної послуги за порушення законодавства про телебачення і радіомовлення, оприлюдненню для обговорення підлягав як проект розміру штрафів, так і аналіз регуляторного впливу (т.1, а.с. 51).

Відповідно до абзацу четвертого частини першої статті 25 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", регуляторний акт не може бути прийнятий або схвалений уповноваженим на це органом виконавчої влади або його посадовою особою, якщо проект регуляторного акта не був поданий на погодження із уповноваженим органом.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Державної регуляторної служби України від 28.04.2015 року №258 було погоджено проект розпорядження Кабінету Міністрів України "Про погодження розмірів штрафів, які можуть накладатися на телерадіоорганізації та провайдерів програмної послуги за порушення законодавства про телебачення і радіомовлення" (т. 1 а.с. 79).

Колегія суддів наголошує, що вищевказане погодження відповідає вимогам частини 2 статті 17 Закону України "Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення" та частині 10 статті 72 Закону України "Про телебачення і радіомовлення", оскільки розміри штрафів, які встановлені Національною радою і повинні бути погоджені з Кабінетом Міністрів України, були також погоджені з Державною регуляторною службою України.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що твердження позивача щодо порушення Кабінетом Міністрів України норм Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» при погодженні рішення Національної ради з питань телебачення і радіомовлення від 11 червня 2015 року №743 "Про затвердження розмірів штрафів, які можуть накладатися на телерадіоорганізації та провайдерів програмної послуги за порушення законодавства про телебачення і радіомовлення" з огляду на відсутність погодження останнього Державної регуляторною службою України, є помилковим та спростовується матеріалами справи.

Так, як вбачається з матеріалів справи, рішення Національної ради з питань телебачення і радіомовлення від 11 червня 2015 року №743 як регуляторний акт, яким встановлено розміри відповідних штрафів, було прийнято з дотриманням процедури розроблення, розгляду, прийняття та оприлюднення з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" та погоджено з усіма відповідними державними органами (т. 1 а.с. 51-88).

До того ж, колегія суддів зазначає, що правомірність рішення Національної ради з питань телебачення і радіомовлення від 11 червня 2015 року №743 "Про затвердження розмірів штрафів, які можуть накладатися на телерадіоорганізації та провайдерів програмної послуги за порушення законодавства про телебачення і радіомовлення" було встановлено в судовому порядку в межах справи № 826/18626/15.

Так, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2019 року у справі № 826/18626/15, яка набрала законної сили, було залишено без змін рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 березня 2019 року, яким відмовлено у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Новий формат ТВ" до Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення про визнання незаконним рішенням Національної ради України з питань телебачення та радіомовлення від 11.06.2015 року №743 "Про затвердження розмірів штрафів, які можуть накладатися на телерадіоорганізації та провайдерів програмної послуги за порушення законодавства про телебачення та радіомовлення".

Частиною четвертою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, колегія суддів погоджується з доводами Національної ради з питань телебачення та радіомовлення та Кабінету Міністрів України про відсутність порушення процедури погодження оскаржуваного рішення, оскільки, порівнюючи зміст оскаржуваного розпорядження Кабінету Міністрів України № 700-р від 30.06.2015 року та зміст прийнятого Національною радою Рішення № 743 від 11.06.2015 року, яке є регуляторним актом і було погоджено оскаржуваним розпорядженням, колегія суддів дійшла висновку про відсутність розбіжностей між ними.

Тобто, визначені в регуляторному акті - рішенні Національної ради № 743 від 11.06.2015 року та погоджені в оскаржуваному розпорядженні Кабінету Міністрів України № 700-р від 30.06.2015 року розміри відповідних штрафів були встановлені з дотриманням належної процедури їх розроблення, розгляду, прийняття та оприлюднення, і з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо недотримання відповідачем при прийнятті розпорядження від 30 червня 2015 року №700-р "Деякі питання відповідальності телерадіоорганізацій та провайдерів програмної послуги за порушення вимог законодавства про телебачення і радіомовлення" законодавчо визначеної процедури, зокрема процедури погодження винесеного розпорядження, оскільки такий висновок не відповідає фактичним обставинам та доказам, наявним у матеріалах справи.

В той же час, колегія суддів не бере до уваги твердження апелянтів, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права у зв`язку з втратою чинності оскаржуваним розпорядженням, оскільки на час звернення позивачем до адміністративного суду із відповідними позовом у серпні 2015 року, оскаржуване розпорядження розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 червня 2015 року №700-р "Деякі питання відповідальності телерадіоорганізацій та провайдерів програмної послуги за порушення вимог законодавства про телебачення і радіомовлення" було чинним.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Формат ТВ» до Кабінету Міністрів України, про визнання незаконним розпорядження.

Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Заслухавши у судовому засіданні доповідь головуючого судді, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг та відзивів на них, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, рішення суду першої інстанції - скасуванню, з ухваленням нового рішення, яким у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Формат ТВ» до Кабінету Міністрів України, третя особа: Національна рада України з питань телебачення та радіомовлення про визнання незаконним розпорядження - відмовити повністю.

Керуючись ст. 243, 315, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційні скарги Національної ради з питань телебачення та радіомовлення та Кабінету Міністрів України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 червня 2019 року - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 червня 2019 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Формат ТВ» до Кабінету Міністрів України, третя особа: Національна рада України з питань телебачення та радіомовлення про визнання незаконним розпорядження - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст виготовлено 24.10.2019.

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Н.В. Безименна,

А.Ю. Кучма