Справа № 160/4247/19
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2019-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 року Справа № 160/4247/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вето» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, -
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що спірне податкове повідомлення-рішення, винесене Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області є протиправним, таким, що прийнято всупереч вимогам чинного законодавства України та підлягає скасуванню, оскільки через невиконання контролюючим органом ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2015 року у справі № 804/7453/15 про розстрочення та відстрочення грошового зобов`язання зі сплати податкового боргу та постанови Дніпропетровського окружного суду від 06.11.2017 р. по справі № 804/5671/17, відбувається невірне зарахування грошових коштів, виникає нова заборгованість та безпідставно нараховуються штрафні санкції.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.05.2019 року відкрито провадження у справі №160/4247/19 та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
За правилами частини 6 статті 120 КАС України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
Шістдесятим днем для прийняття рішення по даній справі є 15.07.2019 день відпустки, у зв`язку з чим, дане рішення прийнято першим робочим днем - 06.08.2019р.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Так, згідно до висновків акту перевірки, контролюючим органом встановлено:
Не погодившись з яким позивач звернувся до суду.
Дослідивши обставини по справі, суд доходить наступних висновків.
Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (пункт 57.1 статті 57 Податкового кодексу України).
Статтею 203 Податкового кодексу України передбачено, що податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.
Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.
Відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:
при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;
при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Встановлено, що ТОВ «ВЕТО» своєчасно подавало податкові декларації та своєчасно сплачувало самостійно визначене податкове зобов`язання у перевіряємий період за листопад, грудень 2018 року та за січень, лютий 2019року, що підтверджується платіжними дорученнями та виписками з руху коштів.
Разом з тим, судом встановлено, що у позивача крім задекларованих податкових зобов`язань з податку на додану вартість за період листопад, грудень 2018 року та за січень, лютий 2019року, існував податковий борг у розмірі 1220721,78 грн., що виник раніше і був предметом розгляду у справі № 804/7453/15, на погашення якого контролюючим органом зараховувались кошти, які сплачувались ТОВ «Вето» за основними поточними зобов`язаннями з податку на додану вартість за період листопад, грудень 2018 року та за січень, лютий 2019року, без врахування визначеного позивачем в платіжних документах призначення платежу.
А саме, постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 червня 2016 року у справі № 804/7453/15 за позовом Лівобережної об`єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вето" про стягнення заборгованості, позов було задоволено та стягнуто з відповідача податковий борг у розмірі 1220721,78 грн.
Так, суд зазначає, що згідно пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України, у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.
Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2016 року ухвала Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2015 року залишена без змін.
Не врахування податковим органом ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2015 року у справі № 804/7453/15 про розстрочення та відстрочення грошового зобов`язання зі сплати податкового боргу та постанови Дніпропетровського окружного суду від 06.11.2017 р. по справі № 804/5671/17 призвело до неправильного зарахування грошових коштів сплачених ТОВ «Вето», у зв`язку з чим, виникла нова заборгованість і, як наслідок, були нараховані штрафні санкції.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органу власних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб`єкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З огляду на сукупність вищевикладених обставин, оскільки Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області не доведено правомірності та обґрунтованості оскаржуваного податкового повідомлення-рішення з урахуванням вимог, визначених ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, також з огляду на невиконання ухвали суду про розстрочення та відстрочення грошового зобов`язання зі сплати податкового боргу та постанови суду від 06.11.18р. та не врахування її податковим органом, що призвело до порушення порядку зарахування коштів платника податків, які сплачувались ТОВ «Вето» за основними поточними зобов`язаннями з податку на додану вартість за період листопад, грудень 2018 року та за січень, лютий 2019року, а тому, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕТО» підлягає задоволенню.
Згідно з ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
В даній справі відповідачем не доведено обґрунтованості прийняття рішення, що було предметом спору. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, тому судові витрати в розмірі 1921,00 грн., понесені позивачем при зверненні до суду із цим позовом, підлягають стягненню на його користь з відповідачів за рахунок їх бюджетних асигнувань.
Керуючись ст.ст.241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Згідно ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.
Суддя Н.В. Турлакова