Справа № 640/14369/19
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2019-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 жовтня 2019 року № 640/14369/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Клочкової Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту захисту економіки Національної поліції України

про зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач), адреса: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 до Департаменту захисту економіки Національної поліції України (надалі - відповідач), адреса: 01601, місто Київ, вулиця Академіка Богомольця, будинок 10, в якій позивач просить суд:

- зобов`язати Департамент захисту економіки Національної поліції України зарахувати старшому оперуповноваженому в ОВС відділу протидії організованим формам злочинності у сфері економіки управління оперативних розробок Департаменту захисту економіки Національної поліції України ОСОБА_1 до вислуги років у Національній поліції, наявну на момент зарахування на службу до Національної поліції України, вислугу років у податковій міліції з 12 березня 2012 року по 01 квітня 2013 року, що становить 01 рік 00 місяців 20 днів;

- зобов`язати Департамент захисту економіки Національної поліції України провести старшому оперуповноваженому в ОВС відділу протидії організованим формам злочинності у сфері економіки управління оперативних розробок Департаменту захисту економіки Національної поліції України ОСОБА_1 перерахунок і виплату грошового забезпечення, з врахуванням вислуги років, в частині надбавки за вислугу років за весь час служби в органах поліції та компенсації за невикористану додаткову відпустку.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що він з 01 вересня 1994 року по 23 квітня 2007 року та з 03 вересня 2009 року по 27 березня 2012 року проходив службу в органах внутрішніх справ.

У період з 13 березня 2012 року по 01 квітня 2013 року перебував на службі в органах податкової міліції.

Наказом Державної податкової служби України від 01 квітня 2013 року №272-о відряджений для подальшого проходження служби у розпорядження Міністерства внутрішніх справ України.

У період з 01 квітня 2013 року по 06 листопада 2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 07 листопада 2015 року по теперішній час проходить службу в Національній поліції України.

Відповідно до наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві від 20 червня 2013 рок4у №451 о/с стаж служби позивача для виплати відсоткової надбавки станом на 01 липня 2013 року складав 16 років 05 місяців 20 днів.

З метою отримання інформації про стаж служби, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, позивач звернувся до Департаменту захисту економіки Національної поліції, де він проходить службу на теперішній час.

Листом від 21 червня 2019 року №7484/39/04-2019 відповідач повідомив позивача про те, що вислуга років станом на 10 червня 2019 року становила 22 роки 04 місяці 29 днів, а також про те, що вислуга в органах державної податкової служби України не зараховується до стажу служби в поліції.

Крім того, як вказано у позовній заяві, у листі зазначено, що станом на 07 листопада 2015 року стаж служби позивача в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки складав 17 років 09 місяців 07 днів, а на 10 червня 2019 року - 21 рік 04 місяці 10 днів.

Вважаючи свої права щодо не зарахування відповідачем до стажу служби служби в органах податкової міліції протиправними, позивач звернувся до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача у відзиві на позовну заяву послався на те, що наказом Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 10 грудня 2015 року №16 о/с позивачу встановлено станом на 07 листопада 2015 року стаж служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки 17 років 09 місяців 07 днів.

При цьому, представник відповідача зазначив, що відповідно до вимог законодавства вислуга років в органах державної податкової служби України не зараховується до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

Також, у відзиві на позовну заяву зазначено, що порядок обчислення вислуги років відрізняється від порядку обчислення стажу служби в поліції та регулюються ці правовідносини різними нормативно-правовими актами, тому, стаж роботи позивача у податковій міліції не зараховано Департаментом до стажу роботи у поліції, оскільки частиною 2 статті 78 Закону України «Про Національну поліцію» визначено вичерпний перелік видів служби та періодів роботи у відповідних органах, які зараховуються поліцейським до стажу служби в поліції, наявність якого дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки.

Листом від 21 червня 2019 року №7484/39/04-2019 ОСОБА_1 на його звернення повідомлено, що станом на 07 листопада 2015 року його стаж служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки складав 17 років 09 місяців 07 днів, а на 10 червня 2019 року - 21 рік 04 місяці 10 днів

За доводами представника відповідача, відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством, а тому просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 серпня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Судом встановлено та вбачається з наданої суду копії трудової книжки (Т.1, арк. 16), що ОСОБА_1 з 01 вересня 1994 року по 23 квітня 2007 року, з 03 вересня 2009 року по 27 березня 2012 року проходив службу органах внутрішніх справ України; з 13 березня 2012 року по 01 квітня 2013 року проходив службу в Державній податковій службі України; наказом ДПС України від 01 квітня 2013 року №272-о позивача відряджено для подальшого проходження служби у розпорядження Міністерства внутрішніх справ України; наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України №279 о/с від 19 квітня 2013 року з 01 квітня 2013 року переведений на службу в органи внутрішніх справ України; наказом Міністерства внутрішніх справ України №2326 о/с від 06 листопада 2015 року з 06 листопада 2015 року звільнений з органів внутрішніх справ; наказом Національної поліції України №620 К від 07 листопада 2015 року з 07 листопада 2015 року прийнятий на службу в поліцію, що також підтверджується наданою суду копією послужного списку ( Т .1, арк. 17-21).

У відповідності до наданої суду копії витягу з наказу Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 10 грудня 2015 року №16 о/с «Про особовому складу» встановлено станом на 07 листопада 2015 року стаж служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки підполковникові поліції ОСОБА_1 , головному оперуповноваженому - інспектору - 17 років 09 місяці 07 днів (Т.1, арк. 22).

10 червня 2019 року позивач звернувся до відповідача з рапортом, в якому просив надати йому інформацію про стаж служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки станом на 07 листопада 2015 року та 10 червня 2019 року, а також повідомити чи зараховано до цього стажу період проходження служби в податковій міліції (Т.1, арк. 23).

Листом від 21 червня 2019 року за №7484/39/04-2019 Департамент захисту економіки Національної поліції України позивач ОСОБА_1 про те, що згідно з даними його особової справи вислуга років станом на 10 червня 2019 року становила 22 роки 04 місяці 29 днів, а також повідомлено про те, що відповідно до Закону України «Про державну податкову службу в Україні» період з 12 березня 2012 року по 01 квітня 2013 року податкова міліція не входила до складу органів внутрішніх справ, у зв`язку з чим вислуга років в органах державної податкової служби України не зараховується до стажу служби в поліції. Станом на 07 листопада 2015 року стаж служби в поліції ОСОБА_1 , який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки складав 17 років 09 місяців 07 днів, а на 10 червня 2019 року - 21 рік 04 місяці 10 днів (Т.1, арк. 24-25).

Не погоджуючись з вказаними діями відповідача, позивач звернувся до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII (надалі - Закон України від 02.07.2015 №580-VIII) служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Згідно з частиною 1 статті 78 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII, стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

Частиною 2 статті 78 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII передбачено, що До стажу служби в поліції зараховуються:

1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду;

2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту;

3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;

4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції;

5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони;

6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

У відповідності до частини 3 статті 78 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо державної податкової служби у зв`язку з проведенням адміністративної реформи в України» від 05 липня 2012 року №508-VІ внесено зміни до Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 353.1 статті 353 Податкового кодексу України особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Згідно пункту 356.1 статті 356 Податкового кодексу України держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону України «Про міліцію» та Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Зазначені норми кореспондуються із нормами Закону України «Про державну податкову службу в Україні» від 04 грудня 1990 року №509-ХІІ, який був чинним до 19 листопада 1992 року, який регулював правовий статус податкової міліції.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» від 04 грудня 1990 року №509-ХІІ податкова міліція складається із спеціальних підрозділів по боротьбі з податковими правопорушеннями, що діють у складі відповідних органів державної податкової служби, і здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, виконує оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» від 04 грудня 1990 року №509-ХІІ особи начальницького складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ.

Статтею 26 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» від 04 грудня 1990 року №509-ХІІ держава гарантує правовий і соціальний захист осіб начальницького складу податкової міліції та членів їх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20 - 23 Закону України «Про міліцію».

Наведене в сукупності дозволяє суду дійти висновку про те, що служба у податковій міліції прівнюється до служби в органах внутрішніх справ України.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що під час проходження служби у податковій міліції, позивачу на підставі наказу Державної податкової служби України від 09 квітня 2012 року №818-о було присвоєно спеціальне звання «майор податкової міліції», яке, в свою чергу, було призначено на підставі Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року №114.

Тобто, служба в органах податкової міліції здійснювалась в порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, тобто, має такий же правовий статус, як і служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу, а тому повинна зараховуватись до стажу служби в поліції на підставі пункту 3 частини 2 статті 78 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №508-VIII.

Таким чином, відповідачем безпідставно не враховано до стажу служби в поліції наявну у позивача, на момент його переходу на службу у Національну поліцію України, вислугу років з 13 березня 2012 року по 01 квітня 2013 року у податковій міліції.

Відповідно до частини 4 статті 78 Закону України від 02.07.2015 № 580-VІІІ, порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» № 988 від 11 листопада 2015 року встановлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

У відповідності до пунктів 3-6 частини 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII зобов`язано Кабінет Міністрів України в місячний строк, крім іншого, прийняти нормативно-правові акти, що випливають із цього Закону та привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом, ужити заходів щодо фінансового та матеріально-технічного забезпечення поліції України.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей» від 23 грудня 2015 року №900-VIII, який набрав чинності 29 грудня 2015 року , пункт 15 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII доповнено абзацами другим та третім, згідно з якими за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем неправомірно не зараховано до стажу служби позивача стаж служби з 13 березня 2012 року по 01 квітня 2013 року у податковій міліції, а тому з метою повного та ефективного захисту прав позивача, керуючись частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог та визнання протиправним й скасування наказу Департаменту захисту економіки Національної поліції України №16 о/с від 10 грудня 2015 року в частині встановлення підполковникові поліції ОСОБА_1 (М-076564) головному оперуповноваженому - інспектору станом на 07 листопада 2015 року стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, - 17 років 09 місяців 07 днів, тобто, без урахування строку служби в податковій міліції з 13 березня 2012 року по 01 квітня 2013 року.

У зв`язку з чим, позовні вимоги в частині зобов`язання Департаменту захисту економіки Національної поліції України зарахувати до стажу служби в поліції вислугу років у податковій міліції, наявну на момент переходу на службу у Національну поліцію України, є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, проте, не з 12 березня 2012 року, як просить позивач, а з 13 березня 2012 року по 01 квітня 2013 року, оскільки матеріалами справи підтверджується, що позивач був прийнятий на службу в Державну податкову службу України на підставі наказу від 09 квітня 2012 року №818-о з 13 березня 2012 року.

Стосовно позовних вимог щодо зобов`язання відповідача провести перерахунок і виплату грошового забезпечення, з врахуванням вислуги років, в частині надбавки за вислугу років за весь час служби в органах поліції та компенсації за невикористану додаткову відпустку, суд виходить з наступного.

Так, вказані позовні вимоги є похідними від позовних вимог про зарахування до стажу його служби в поліції вислугу років у податковій міліції з 13 березня 2012 року по 01 квітня 2013 року, наявну на момент переходу на службу у Національну поліцію України, право на перерахунок та виплату даного грошового забезпечення у позивача виникне лише після виконання Департаментом захисту економіки Національної поліції України вказаного рішення суду щодо зарахування позивачу до вислуги років у поліції наявної на момент переходу на службу до Національної поліції України вислуги років в податковій міліції, тому суд приходить до висновку, що вказані позовні вимоги є передчасними та такими, що не підлягають задоволенню.

Інші доводи та аргументи учасників не спростовують висновків суду.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані позивачем докази суд дійшов до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, зокрема,

- виходу за межі позовних вимог та визнання протиправним й скасування наказу Департаменту захисту економіки Національної поліції України №16 о/с від 10 грудня 2015 року в частині встановлення підполковникові поліції ОСОБА_1 (М-076564) головному оперуповноваженому - інспектору станом на 07 листопада 2015 року стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, - 17 років 09 місяців 07 днів, без урахування строку служби в податковій міліції з 13 березня 2012 року по 01 квітня 2013 року;

- про задоволення позовних вимог в частині зобов`язання Департаменту захисту економіки Національної поліції України зарахувати до стажу служби в поліції вислугу років у податковій міліції, наявну на момент переходу на службу у Національну поліцію України, з 13 березня 2012 року по 01 квітня 2013 року, що становить 01 рік 00 місяців 19 днів;

- про відмову у задоволенні інших позовних вимог.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи квитанції, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 764,80 грн. Відтак, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд присуджує на користь позивача судові витрати у розмірі 382,40 грн.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6-10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту захисту економіки Національної поліції України про зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту захисту економіки Національної поліції України №16 о/с від 10 грудня 2015 року в частині встановлення підполковникові поліції ОСОБА_1 (М-076564) головному оперуповноваженому - інспектору станом на 07 листопада 2015 року стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, - 17 років 09 місяців 07 днів, без урахування строку служби в податковій міліції з 13 березня 2012 року по 01 квітня 2013 року.

3. Зобов`язати Департамент захисту економіки Національної поліції України (01601, місто Київ, вулиця Академіка Богомольця, будинок 10, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до стажу служби в поліції вислугу років у податковій міліції, наявну на момент переходу на службу у Національну поліцію України, з 13 березня 2012 року по 01 квітня 2013 року, що становить 01 рік 00 місяців 19 днів.

4. У задоволенні інших позовних вимог

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 382,40 грн (триста вісімдесят дві гривні 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту захисту економіки Національної поліції України (01601, місто Київ, вулиця Академіка Богомольця, будинок 10, ).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту рішення.

Суддя Н.В. Клочкова