Справа № 640/6485/19
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2019-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 жовтня 2019 року № 640/6485/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючої судді - Добрівської Н.А.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Приватного виконавця Мойсеєнко Діани Петрівни
про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Приватного виконавця Мойсеєнко Діани Петрівни з вимогами про:

- визнання протиправними дій приватного виконавця Мойсеєнко Діани Петрівни, щодо відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа №13994, виданого 11.10.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження №58797327 від 03.04.2019 року;

- визнання протиправними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №58797327 від 03.04.2019 року.

В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що відповідачем протиправно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №58797327 від 03.04.2019 року щодо виконання виконавчого напису нотаріуса Київського міського нотаріального округу від 11.10.2015 року №13994, оскільки його повноваження розповсюджуються на виконавчий округ міста Києва, однак місце проживання позивача є АДРЕСА_1 , тим самим відповідачем порушено вимоги статті 24 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідачем подано відзив на позов, в якому останній просить відмовити позивачу у задоволенні позову, оскільки виконавчий документ подано стягувачем на виконання до приватного виконавця Мойсеєнко Діани Петрівни виконавчого округу міста Києва за адресою місцезнаходження майна боржника - АДРЕСА_5.

У відповіді на відзив позивачем зазначено про відсутність підстав для відкриття виконавчого провадження у місті Києві, оскільки відповідно до акта прийому-передачі автомобіль був повернутий ОСОБА_1 , а отже не знаходився за вищевказаною адресою.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві з урахуванням додаткових пояснень.

Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечив і просив відмовити у його задоволенні, наполягаючи на правомірності своїх дій і рішень.

На підставі ч.3 ст.194 Кодексу адміністративного судочинства суд продовжив розгляд справи в порядку письмового провадження за наявності в матеріалах справи відповідної письмової заяви.

Заслухавши пояснення учасників справи, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 11.10.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис №13994 про звернення стягнення на автомобіль легковий джип, марка: VOLKSWAGEN TOUAREG, рік випуску: 2007, колір: сірий, номер кузову НОМЕР_1 , двигун V = 2967 куб. см (В), реєстраційний № НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1

Публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» 03.04.2019 року звернулося до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Д.П. з заявою вих.№КНО-44.2.4/192 про примусове виконання виконавчого напису №13994, вчиненого 11.10.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., в якій було зазначено, що місцем реєстрації боржника є АДРЕСА_2 адресою для листування - АДРЕСА_3 , а місцезнаходження майна боржника - АДРЕСА_5 .

На підставі вказаної заяви, відповідачем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 03.04.2019 року ВП №58797327 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса від 11.10.2015 року №13994, яку було направлено боржнику за адресою: АДРЕСА_3 .

05.04.2019 року приватний виконавець з телефонної розмови з представником Державного підприємства «Сетам» Іващенком О.О. встановив, що заставний транспортний засіб - автомобіль легковий джип, марка: VOLKSWAGEN TOUAREG, рік випуску: 2007, колір: сірий, номер кузову НОМЕР_1 , двигун V = 2967 куб. см (В), реєстраційний № НОМЕР_2 , повернуто боржникові 29.03.2019 року.

На підтвердження вказаної обставини позивачем надано копію акта приймання-передачі нереалізованого майна від 29.03.2019 року, яку приєднано до матеріалів справи.

Вважаючи дії з відкриття виконавчого провадження №58797327 та постанову про відкриття виконавчого провадження №58797327 від 03.04.2019 року протиправними, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України від 02.06.2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (надалі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України від 02.06.2016 року №1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (надалі - Закон №1403-VIII) примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону №1403-VIII завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

У п.3 ч.1 ст.3 Закону №1404-VIII встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Зі змісту оскаржуваної постанови та наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що виконавчим документом, на підставі якого відкрито виконавче провадження №58797327, є виконавчий напис від 11.10.2015 року, зареєстрований в реєстрі за №13994 та виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А.

Відповідно до ч.2 ст.25 Закону №1403-VIII приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Згідно ч.2 ст.24 Закону №1404-VIII приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

У абз.2 ч.1 ст.19 Закону №1404-VIII зазначено, що право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

З огляду на вказані законодавчі положення вбачається, що місце виконання рішення визначається за проживання, перебування боржника - фізичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. При цьому, право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями у разі наявності законодавчо обумовленої альтернативи належить стягувачу.

У виконавчому написі нотаріуса від 11.10.2015 року №13994 вказано лише, що місцем реєстрації боржника, ОСОБА_1 , є АДРЕСА_2 . Інших відомостей щодо можливого місця виконання даного виконавчого напису зміст останнього не містить.

При цьому, у заяві про примусове виконання рішення від 03.04.2019 року вих.№КНО-44.2.4/192, поданої стягувачем - Публічним акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Д.П., зазначено про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису нотаріуса від 11.10.2015 року №13994 за місцезнаходженням майна боржника - м. Київ АДРЕСА_5 .

При цьому, суд звертає увагу на те, що при поданні стягувачем вказаної заяви, останнім не зазначено та не надано доказів, які б підтверджували перебування вказаного транспортного засобу станом на момент подання заяви про примусове виконання виконавчого напису за вказаною адресою.

Крім того, на підтвердження незнаходження автомобіля за адресою: АДРЕСА_5 , позивачем надано копію акта приймання-передачі нереалізованого майна від 29.03.2019 року, відповідно до якого ОСОБА_1 прийняв 29.03.2019 року автомобіль: VOLKSWAGEN TOUAREG, рік випуску: 2007, реєстраційний № НОМЕР_2 .

Відтак, наявними у матеріалах справи доказами не підтверджено правомірності відкриття відповідачем виконавчого провадження №58797327, керуючись місцезнаходженням транспортного засобу, вказаного у заяві про примусове виконання рішення від 03.04.2019 року вих.№КНО-44.2.4/192 - АДРЕСА_5.

Одночасно суд звертає увагу на те, що у виконавчому документі місцем реєстрації боржника є АДРЕСА_2 , - що територіально не підвідомче Приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Д.П.

Також, суд звертає увагу на те, що висновок щодо необхідності подання стягувачем разом із заявою про відкриття виконавчого провадження (у разі направлення виконавчих документів за місцезнаходженням майна боржника) доказів, які б підтверджували перебування транспортного засобу станом на момент подання такої заяви за відповідною адресою викладений у постанові Верховного Суду від 25.06.2019 року у справі №826/7969/16.

Згідно п.10 ч.4 ст.4 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Таким чином, зважаючи на обставини даної справи, у відповідача були відсутні повноваження для відкриття виконавчого провадження №58797327, а тому дії Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Д.П щодо відкриття виконавчого провадження №58797327 для виконання виконавчого напису №13994, виданого 11.10.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., визнаються судом протиправними.

Крім того, враховуючи висновки суду щодо відсутності у відповідача повноважень на відкриття виконавчого провадження №58797327, суд також вказує, що постанова про відкриття виконавчого провадження №58797327 від 03.04.2019 року, яка винесена приватним виконавцем як похідна від дій, щодо яких суд дійшов до висновку про протиправність останніх, є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

В силу ч.ч. 1 та 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи квитанції, позивачем при зверненні з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн. Відтак, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд присуджує на користь позивача судові витрати у розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст.2, 5-11, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Приватного виконавця Мойсеєнко Діани Петрівни щодо відкриття виконавчого провадження №58797327 для виконання виконавчого напису №13994, виданого 11.10.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А.

3. Визнати протиправною та скасувати постанову Приватного виконавця Мойсеєнко Діани Петрівни про відкриття виконавчого провадження №58797327 від 03.04.2019 року.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн (сімсот шістдесят всім гривень 40 копійок) за рахунок Приватного виконавця Мойсеєнко Діани Петрівни.

Рішення набирає законної сили у порядку, встановленому в ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено протягом 30 днів з моменту складення повного тексту до суду апеляційної інстанції в порядку, визначеному ст.ст.293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Позивач - ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ; адреса для листування: АДРЕСА_3 ).

Відповідач - Приватний виконавець Мойсеєнко Діана Петрівна (ідентифікаційний код НОМЕР_4 , адреса: вул. Вишгородська, 20/1, м. Київ. 04074.

Суддя Н.А. Добрівська