Справа № 805/1219/17-а
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2019-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

22 жовтня 2019 року

Київ

справа №805/1219/17-а

адміністративне провадження №К/9901/15738/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Губської О. А.,

суддів: Білак М. В., Єресько Л.О.,

розглянув у попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції справу

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Атестаційної комісії № 4 Головного управління Національної поліції в Донецькій області про поновлення на публічній службі, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції в Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 16 травня 2017 року, прийняту у складі судді Голошивця І.О. та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2017 року, прийняту у складі колегії суддів: Ястребової Л.В. (головуючий), Васильєвої І.А., Компанієць І.Д.

І. Суть спору:

1. ОСОБА_1 (надалі також ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Атестаційної комісії № 4 Головного управління Національної поліції в Донецькій області, в якому просив:

1.1. визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 02 лютого 2017 року № 72 о/с «По особовому складу» в частині звільнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1, зі служби в поліції;

1.2. поновити старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді інспектора Бахмутського відділу поліції у Донецькій області з 02 лютого 2017 року;

1.3. стягнути з Головного управління Національної поліції в Донецькій області на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за вимушений прогул у розмірі 4 285,71 грн.

2. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що оскаржуваний наказ в частині звільнення його зі служби в поліції э протиправним та підлягає скасуванню, оскільки рішення (висновок) атестаційної комісії про невідповідність позивача займаній посаді та звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, що стало підставою для прийняття оскаржуваного наказу є безпідставним та необґрунтованим, при прийнятті рішення атестаційною комісією був відсутній кворум членів комісії для прийняття рішення. Також позивач посилався на те, що оскаржуваний наказ був прийнятий відповідачем 02 лютого 2017 року, коли ОСОБА_1 безпосередньо перебував на лікарняному.

3. Відповідач позов не визнав. У запереченні проти позову наполягав на безпідставності останнього та просив відмовити в його задоволенні.

ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи

4. 19 жовтня 2013 року ОСОБА_1 прийнятий на службу до органів внутрішніх справ України, згідно наказу Головного управління МВС України в Донецькій області № 459 о/с від 18 жовтня 2013 року та звільнений з органів внутрішніх справ України наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області № 405 о/с від 06 листопада 2015 року.

5. 07 листопада 2015 року позивач прийнятий на службу в Національну поліцію України, згідно до наказу Головного управління Національної поліції в Донецькій області № 620 о/с.

6. 26 листопада 2016 року наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області № 1945 «Про призначення атестування поліцейських Головного управління Національної поліції в Донецькій області» вирішено призначити з 05 грудня 2016 року атестування поліцейських Головного управління Національної поліції в Донецькій області. Керівників структурних підрозділів (відділень) поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області зобов`язано, зокрема, скласти атестаційні листи на підлеглих, які направляються на атестування, скласти списки поліцейських, які підлягають атестуванню та подати складені списки до УКЗ ГУНП в строк до 30 листопада 2016 року.

7. Наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 28 листопада 2016 року № 1949 затверджено списки поліцейських структурних підрозділів, відділів (відділень) поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області, які підлягають атестуванню. Відповідно до витягу зі списку поліцейських Бахмутського відділу поліції ГУНП в Донецькій області, які підлягають звільненню зі служби в поліції, вбачається, що старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 рекомендовано до звільнення зі служби в поліції.

8. 02 грудня 2016 року наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області № 1984 «Про створення атестаційної комісій Головного управління Національної поліції в Донецькій області та його територіальних органів» створено атестаційні комісії Головного управління Національної поліції в Донецькій області № 1, № 2, № 3, № 4, № 5, № 6 та затверджено персональний склад атестаційних комісій Головного управління Національної поліції в Донецькій області.

9. За результатами проведеної атестації позивача, Атестаційною комісією № 4 Головного управління Національної поліції в Донецькій області складено Протокол № 19 від 23 грудня 2016 року. В даному протоколі вказано на те, що за результатами розгляду матеріалів, проведеної співбесіди та обговорення Головою атестаційної комісії № 4 Головного управління Національної поліції в Донецькій області прийнято рішення про невідповідність позивача займаній посаді та необхідність звільнення останнього зі служби в поліції через службову невідповідність. Так, комісією вказано на низький рівень знань позивача Закону України «Про національну поліцію», Кодексу України про адміністративні правопорушення, документів, які регламентують службову діяльність. Висновком атестаційної комісії від 23 грудня 2016 року встановлено невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді та необхідність звільнення останнього зі служби в поліції через службову невідповідність.

10. Згідно протоколу атестаційною комісією 23 грудня 2016 року з позивачем була проведена співбесіда, за результатами якої комісія більшістю голосів (3 - за, проти - 0) прийняла рішення, що позивач займаній посаді не відповідає, та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

11. Наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 02 лютого 2017 року за № 72 о/с «По особовому складу» відповідно до розділу VІІ Закону України «Про Національну поліцію», зокрема, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 інспектора Бахмутського відділу поліції з 02 лютого 2017 року звільнено зі служби в поліції за п. 5 ч. 1 ст. 77 (через службову невідповідність).

12. Вважаючи вказаний наказ протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

ІІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

13. Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 16 травня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2017 року адміністративний позов задоволено частково.

13.1. Скасованно наказ Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 02 лютого 2017 року № 72 о/с «По особовому складу» в частині звільнення зі служби в поліції за п. 5 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через службову невідповідність) старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 інспектора Бахмутського відділу поліції.

13.2. Поновлено старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді інспектора Бахмутського відділу поліції з 03 лютого 2017 року.

13.3. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Донецькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 03 лютого 2017 року по 16 травня 2017 року в сумі 20 222 (двадцять тисяч двісті двадцять дві) гривні 90 копійок.

13.4. В задоволенні решті позовних вимог відмовлено.

14. Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що висновок (рішення) атестаційної комісії є вмотивованим та таким, що прийнятий у відповідності до вимог Закону України «Про Національну поліцію» та Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17 листопада 2015 року №1465. Разом з тим, звільняючи позивача із займаної посади, відповідачі не діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Так, на момент звільнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 з посади інспектора Бахмутського відділу поліції, через службову невідповідність, за п. 5 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» та винесенням відповідного наказу, ОСОБА_1 перебував на лікарняному.

IV. Провадження в суді касаційної інстанції

15. Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

16. Касаційна скарга обґрунтована тим, що наказ ГУНП в Донецькій області від 02.02.2017 №72 о/с щодо звільнення ОСОБА_1 прийнятий у відповідності до вимог Закону України «Про Національну поліцію» та Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17 листопада 2015 року №1465. Посилання судів першої та апеляційної інстанції на те, що ОСОБА_1 звільнено під час знаходження позивача на лікарняному є таким, що не відповідає обставинам справи. Діагноз гіпертонічна хвороба, встановлений КЗОЗ УПСМД «Бахмутської міської ради», де позивачу 02.02.2017 було відкрито лікарняний, не підтверджений належними висновками державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Донецькій області», до якого повиннім звертатися усі працівники ГУНП в Донецькій області. Судами не зроблено відповідних запитів до КЗОЗ УПСМД «Бахмутської міської ради» щодо часу звернення позивача за наданням медичної допомоги, що суттєво вплинуло на вирішення справи по суті. Крім того, скаржник зазначив, що право поліцейського на отримання грошового забезпечення за час вимушеного прогулу виникає лише в разі незаконного звільнення останнього.

17. Відзив на касаційну скаргу від позивача не надходив.

18. Оскільки з матеріалів касаційної скарги вбачається, що відповідачем оскаржуються рішення судів першої та апеляційної інстанцій лише в частині позовних вимог які були задоволені, тому оскаржувані рішення судом касаційної інстанції перевіряються лише в цій частині в межах доводів та вимог касаційної скарги.

V. Джерела права й акти їх застосування

19. За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

20. Стаття 43 Конституції України передбачає, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

21. Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

22. У відповідності до ч.3 ст.40 КЗпП України, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

23. Згідно пункту 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», правила про недопустимість звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності, а також у період перебування у відпустці (частина четверта статті 40 КЗпП України) стосуються як передбачених статтями 40, 41 КЗпП України, так й інших випадків, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. При цьому, маються на увазі щорічні, а також інші відпустки, що надаються працівникам як із збереженням, так і без збереження заробітку. Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не може бути визнано обґрунтованим, якщо в день звільнення працівнику видано лікарняний листок (довідку в установлених законом випадках) про його тимчасову непрацездатність.

24. Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

25. Відповідно до пункту 1.9 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13 листопада 2001 року N 455 листок непрацездатності (довідка) в амбулаторно-поліклінічних закладах видається лікуючим лікарем (фельдшером) переважно за місцем проживання чи роботи. У разі вибору особою лікуючого лікаря і лікувально-профілактичного закладу не за місцем проживання чи роботи документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність, видаються за наявності заяви-клопотання особи, погодженої з головним лікарем обраного лікувально-профілактичного закладу, або його заступником, засвідченої підписом та круглою печаткою лікувально-профілактичного закладу.

26. Згідно з пунктом 1.11 Інструкції при стаціонарному лікуванні поза постійним місцем проживання у тому числі й з інших адміністративних районів міста, листок непрацездатності видається з дозволу головного лікаря, засвідчується його підписом і печаткою лікувально-профілактичного закладу на число днів, необхідних для лікування.

27. Відповідно до пункту 2.5 Інструкції листок непрацездатності у разі захворювання, травми, в тому числі й побутової, видається в день установлення непрацездатності, крім випадків лікування в стаціонарі.

28. Згідно із пунктом 2.5 Інструкції особам, які звернулися за медичною допомогою та визнані непрацездатними по завершенні робочого дня, листок непрацездатності може видаватись, за їх згодою, з наступного календарного дня.

29. Відповідно до пункту 2.7 Інструкції особам, не визнаним тимчасово непрацездатними, лікарем лікувально-профілактичного закладу видається довідка довільної форми з позначкою про час звернення до лікувально-профілактичного закладу, а у випадку, коли працівник звертався в здоровпункт в нічну зміну, видається листок непрацездатності з часу звернення у здоровпункт до закінчення робочої зміни.

30. Відповідно до пункту 2.22 Інструкції тимчасова непрацездатність осіб рядового і начальницького складу засвідчується довідкою органу, у сфері управління якого перебувають заклади охорони здоров`я.

У разі вибору особою рядового і начальницького складу лікуючого лікаря і лікувально-профілактичного закладу не за місцем проживання чи роботи довідка видається відповідно до пункту 1.9 розділу 1 цієї Інструкції.

Порядок видачі довідки у разі захворювання та травми; у зв`язку з доглядом за хворим членом сім`ї, хворою дитиною, дитиною віком до трьох років та дитиною-інвалідом до 18 років у разі хвороби матері або іншої особи, яка доглядає за дитиною; при карантині; у зв`язку з вагітністю і пологами; на період санаторно-курортного лікування має відповідати вимогам цієї Інструкції.

VI. Висновок Верховного Суду

31. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, згідно зі статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

32. Як встановлено судами попередніх інстанцій, наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 02 лютого 2017 року № 72 о/с позивача було звільнено зі служби 02 лютого 2017 року, тобто, в день, коли він перебував на лікарняному.

33. За правилами частини 3 статті 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці.

34. Колегія суддів зазначає, що звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника.

35. Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

36. Таким чином, аналіз зазначених правових норм у їх сукупності з положеннями статті 43 Конституції України та статті 240-1 КЗпП України дає підстави для висновку про те, що за змістом частини першої статті 235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, встановленого законом.

37. Колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими доводи скаржника, що діагноз гіпертонічна хвороба, встановлений КЗОЗ УПСМД «Бахмутської міської ради», де позивачу 02.02.2017 було відкрито лікарняний, не підтверджений належними висновками державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Донецькій області», до якого повиннім звертатися усі працівники ГУНП в Донецькій області, оскільки спеціальне візування лікарняних, виданих іншими лікувальними закладами, у лікарні ДУ «ТМО МВС України в Донецькій області» для підтвердження їх достовірності не передбачено і не проводиться.

38. Також нормами чинного законодавства не передбачений обов`язок вказувати в листах непрацездатності час звернення до лікувально-профілактичного закладу. Зазначення часу звернення до лікувально-профілактичного закладу можливе лише в довідці довільної форми в разі, коли особа не визнана тимчасово непрацездатною.

39. При цьому, як було зазначено вище розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не може бути визнано обґрунтованим, якщо в день звільнення працівнику видано лікарняний листок (довідку в установлених законом випадках) про його тимчасову непрацездатність.

40. Тобто значення в даному випадку має не час встановлення тимчасової непрацездантості, а саме день видачі лікарняного листа (довідки в установлених законом випадках) про тимчасову непрацездатність.

41. При цьому, відповідачем не надано доказів тому, що довідка про тимчасову непрацездатність позивача визнана такою, що видана на незаконних підставах та не відповідає вимогам наказу МОЗ України від 13.11.2001 №455.

42. З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що в обсязі встановлених в цій справі обставин та правового регулювання спірних правовідносин судові рішення судів попередніх інстанцій в цій справі ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального і процесуального права, відповідають критеріям законності та обґрунтованості.

43. Доводи, якими позивач обґрунтовує касаційну скаргу, не спростовують обставин справи та висновків судів в цій справі. Окрім того, наведені у скарзі обставини, які на думку позивача, свідчать про помилковість висновків судів першої та апеляційної інстанцій, по суті вимагають правової оцінки доказів у справі, що виходить за межі касаційного перегляду і повноважень суду касаційної інстанції, визначених статтями 340, 349 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

44. Таким чином, доводи, викладені у касаційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час касаційного розгляду справи, висновків суду першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

45. Отже, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

VII. Судові витрати

46. З огляду на результат касаційного розгляду, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області залишити без задоволення.

2. Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 16 травня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2017 року у справі № 805/1219/17-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. А. Губська

Судді М. В. Білак

Л.О. Єресько