Справа № 580/1706/19
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/1706/19 Суддя (судді) першої інстанції: А.В. Руденко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Ганечко О.М., Шурка О.І.,

при секретарі Баглай О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Національної поліції в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 19.08.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про стягнення частини невиплаченого грошового забезпечення та стягнення компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Черкаській області заборгованість по грошовому забезпеченню у вигляді доплати за службу у нічний час за період із 23.06.2017 по 19.03.2019 на користь позивача у сумі 10 886, 40 грн.;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Черкаській області заборгованість по грошовій компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки на користь позивача у сумі 4 658, 17 грн.;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Черкаській області заборгованість по грошовій компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік на користь позивача у сумі 14 248, 52 грн.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 19.08.2019 позов задоволено частково: стягнуто з Головного управління Національної поліції в Черкаській області на користь ОСОБА_1 заборгованість по грошовому забезпеченню у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 23.06.2017 по 19.03.2019 у сумі 3 906, 00 грн.; стягнуто з Головного управління Національної поліції в Черкаській області на користь ОСОБА_1 заборгованість з компенсації за 15 діб щорічної чергової основної оплачуваної відпустки за 2017 рік у сумі 5 109, 90 грн.; в решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним вище судовим рішенням ОСОБА_1 та Головне управління Національної поліції в Черкаській області звернулись із апеляційними скаргами, в яких позивач просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з Головного управління Національної поліції в Черкаській області заборгованості по грошовій компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік на користь позивача у сумі 14 248, 52 грн., як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю; відповідач просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з`явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що згідно копії посвідчення серії НОМЕР_1 від 23.06.2015 ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій.

З 26.06.2017 по 19.03.2019 позивач проходив службу в Головному управлінні Національної поліції в Черкаській області, що підтверджується копією послужного списку № 0098632.

З 26.06.2017 по 19.03.2019 включно позивач відпрацював 93 нічних зміни, що підтверджується довідкою про залучення до несення добового чергування (а.с. 39) та копіями розстановок нарядів (а.с. 40-87).

Згідно розрахункових листів з червня 2017 року по березень 2019 року (а.с. 31-35) позивачу за вказаний період не виплачувалась доплата за службу в нічний час.

Згідно наказу Головного управління Національної поліції в Черкаській області № 474 о/с від 19.11.2018 (а.с. 26) позивачу було надано частину щорічної чергової основної оплачуваної відпустки за 2018 рік тривалістю 14 діб з 19.11.2018 по 02.12.2018.

Згідно наказу Головного управління Національної поліції в Черкаській області №47 о/с від 18.02.2019 (а.с. 27) позивачу було надано частину щорічної чергової основної оплачуваної відпустки за 2018 рік тривалістю 16 діб з 18.02.2018 по 05.03.2019.

Згідно наказу Головного управління Національної поліції в Черкаській області №73 о/с від 19.03.2019 (а.с. 28) позивача звільнено зі служби в поліції на пунктом 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» з виплатою компенсації за 5 діб щорічної основної оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час в 2019 році.

03.05.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату заборгованості по грошовому забезпеченню у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 23.06.2017 по 19.03.2019.

На час звернення з даним позовом до суду позивач не отримував відповіді на заяву від 03.05.2019.

Згідно довідки Головного управління Національної поліції в Черкаській області №455/29/01 від 13.06.2019 в березні 2019 року позивачу нараховано компенсацію за 5 діб щорічної чергової основної оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час у сумі 1 703, 28 грн.

Вважаючи невиплату доплати за службу в нічний час та компенсації за невикористані дні щорічної відпустки і додаткової відпустки із збереженням заробітної плати протиправною, позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом для захисту своїх прав, свобод та законних інтересів.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що Головним управлінням Національної поліції в Черкаській області при звільненні позивача протиправно не виплачено йому заборгованості по грошовому забезпеченню у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 23.06.2017 по 19.03.2019 у сумі 3 906, 00 грн. та протиправно некомпенсовано позивачу 5 109, 90 грн. за 15 діб невикористаної ним частини щорічної відпустки, а тому дані суми необхідно стягнути з відповідача, а позов у цій частині задовольнити. Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Черкаській області заборгованості по грошовій компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік на користь позивача у сумі 14 248, 52 грн., суд першої інстанції зазначив, що компенсація за не икористані дні додаткової відпустки відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-ХІІ від 22.10.1993 законодавством не передбачена.

Позивач у своїй апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з Головного управління Національної поліції в Черкаській області заборгованості по грошовій компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік на користь позивача у сумі 14 248, 52 грн. прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення в цій частині, судом порушено правильність застосування норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі.

Відповідач у своїй апеляційній скарзі зазначає, що графіки нарядів і чергувань та довідки обліку несення поліцейським служби в нічний час до відповідача не надходили,а тому відсутні підстави для виплати надбавки за службу в нічний час. Також, апелянт зазначає, що поліцейським, які звільняються в поліції, виплачується компенсація за дні невикористаної основної щорічної відпустки лише за невикористану відпустку в році звільнення. При цьому, відповідачем нараховано компенсацію за 5 днів щорічної чергової основної оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час у сумі 1 703 грн. 28 коп.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянтів безпідставними, враховуючи наступне.

Щодо стягнення з Головного управління Національної поліції в Черкаській області заборгованості по грошовому забезпеченню у вигляді доплати за службу у нічний час, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" (далі - Постанова №988) грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Підпунктом 3 п. 5 Постанови № 988 визначено обов`язок виплачувати доплату за службу в нічний час - у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

Відповідно до ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію» та Постанови № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських був затверджений Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (наказ Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260).

Пунктом 11 Розділу І Порядку № 260 визначено, що грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.

Відповідно до п. 11 Розділу ІІ Порядку №260 поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні.

Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції.

Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до цих Порядку та умов.

Поліцейським, що залучалися до служби в нічний час, виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.

З матеріалів справи вбачається, що позивач за період з 23.06.2017 по 19.03.2019 включно відпрацював 744 години в нічний час (93 нічних зміни х 8 год.), а тому колегія суддів погоджується з висновком судом першої інстанції про те, що відповідач зобов`язаний виплатити позивачу доплату за службу в нічний час у сумі 3 906, 00 грн. (2400 (посадовий оклад позивача) / 160 (тривалість робочого часу на місяць при 40-годинному робочому тижні) х 35% (доплата за службу в нічний час) = 5 грн. 25 коп. (доплата за кожну годину нічної зміни). 5 грн. 25 коп. (доплата на кожну годину нічної зміни) х 744 (кількість годин нічних змін) = 3 906, 00 грн.).

Доводи апелянта про ненадходження графіків нарядів та довідок обліку несення поліцейським служби в нічний час, колегія суддів не бере до уваги оскільки матеріалами справи підтверджений факт несення позивачем служби в нічний час, а обов`язок виплачувати доплату за службу в нічний час встановлений пп. 3 п. 5 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції».

Щодо стягнення з Головного управління Національної поліції в Черкаській області заборгованості по грошовій компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки на користь позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Частина 1 статті 24 Закону України «Про відпустки» №504/96-ВР від 15.11.1996, згідно якої у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Частиною 1 статті 92 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.

Статтею 93 Закону України «Про Національну поліцію» визначено порядок обчислення тривалості відпусток поліцейських.

Згідно частини 1 статті 93 Закону України «Про Національну поліцію» тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються.

Згідно частини 2 статті 93 Закону України «Про Національну поліцію» тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки.

Згідно частини 4 статті 93 Закону України «Про Національну поліцію» тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.

Згідно частини 7 статті 93 Закону України «Про Національну поліцію» чергова відпустка надається поліцейському, як правило, до кінця календарного року.

Згідно частини 9 статті 93 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення.

Згідно частини 10 статті 93 Закону України «Про Національну поліцію» за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України №260 від 06.04.2016, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799, затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок № 260).

Згідно пункту 8 Розділу 3 Порядку №260 поліцейським, які відповідно до законодавства України мають право на відпустку зі збереженням грошового забезпечення, виплата грошового забезпечення здійснюється в розмірі, що вони одержували на день вибуття у відпустку, з розрахунку посадового окладу, установленого за основною штатною посадою, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії за поточний місяць.

За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.

Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Таким чином, відповідач за невикористану позивачем частину чергової щорічної відпустки має виплатити позивачу компенсацію відповідно до статті 24 Закону України «Про відпустки» № 504/96-ВР від 15.11.1996 та частини 10 статті 93 Закону України «Про Національну поліцію».

Як вже зазначалось вище, позивач проходив службу в Головному управлінні Національної поліції в Черкаській області з 26.06.2017 по 19.03.2019.

Позивачу було надано чергову щорічну відпустку за 2018 рік, що підтверджується наказами Головного управління Національної поліції в Черкаській області № 474 о/с від 19.11.2018 та № 47 о/с від 18.02.2019 (а.с.26, 27).

При звільненні позивачу було виплачено компенсацію за 5 діб щорічної основної оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час в 2019 році у сумі 1 703, 28 грн., що підтверджується копією наказу Головного управління Національної поліції в Черкаській області № 73 о/с від 19.03.2019 (а.с. 28) та копією довідки Головного управління Національної поліції в Черкаській області № 455/29/01 від 13.06.2019.

З огляду на зазначене, позивачем не було використано частину чергової щорічної відпустки за період з 26.06.2017 по 31.12.2017 та відповідачем не було виплачено компенсацію за вказаний період невикористаної відпустки.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про те, що позивачу має бути виплачена компенсація за 15 днів невикористаної чергової щорічної відпустки (30 днів/12 місяців х 6 місяців (відпрацьованих в 2017 році) = 15 днів).

При цьому, оскільки при звільненні позивачу було виплачено компенсацію за 5 діб щорічної основної оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час в 2019 році у сумі 1 703, 28 грн., то середньоденний заробіток позивача складає 340, 66 грн. (1 703, 28 грн. / 5 днів = 340, 66 грн.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що за невикористану позивачем частину щорічної відпустки підлягає до виплати компенсація у сумі 5 109, 90 грн. (340, 66 грн. х 15 = 5 109, 90 грн.), що, виходячи за межі позовних вимог, вірно було стягнуто з відповідача судом першої інстанції.

Щодо стягнення компенсації за невикористані дні додаткової відпустки із збереженням заробітної сплати, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 статті 92 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Згідно статті 16-2 Закону України «Про відпустки» № 504/96-ВР від 15.11.1996 учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917 - 1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 24 Закону України «Про відпустки», що кореспондуються з нормами ч. 1 ст. 83 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Отже, компенсація за невикористані дні додаткової відпустки відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-ХІІ від 22.10.1993 (крім осіб, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи) законодавством не передбачена, у зв`язку із чим в цій частині суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні позову.

Посилання позивача на рішення Верховного Суду у зразковій справі № 620/4218/18 колегія суддів вважає помилковими та не бере до уваги, оскільки в даній справі йдеться про компенсацію невикористаних календарних днів додаткової відпустки військовослужбовцю, якому така компенсація визначена ч. 14 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Щодо аргументів сторін, колегія суддів звертає увагу, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянти не надали до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційні скарги без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Національної поліції в Черкаській області залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 19.08.2019 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Василенко Я.М

Судді: Ганечко О.М.

Шурко О.І.

Повний текст постанови виготволений 21.10.2019.