Справа № 1440/2406/18
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2019-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2019 р. № 1440/2406/18
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мельника О.М., розглянув у письмовому за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом:Керівника Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області, пр. Костенко, 2, м.Вознесенськ, Миколаївська область, 56500

до відповідача:Виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області, пл. Центральна, 1, м. Вознесенськ, Миколаївська область, 56500

треті особи:1. Комунальний заклад "Вознесенська музична школа", вул. Київська, 22, м. Вознесенськ, Миколаївська область, 56500 2. Комунальний заклад "Вознесенська школа мистецтв", вул. Соколецька, 65, м.Вознесенськ, Миколаївська область, 56500

про:визнання протиправними та скасування рішень від 27.06.2018 № 301, від 13.07.2018 № 318, від 23.08.2018 № 367,

ВСТАНОВИВ:

Керівник Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області (далі - позивач) в інтересах держави звернувся із адміністративним позовом до виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області (далі - відповідач), залучив третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: комунальний заклад «Вознесенська музична школа», (далі - третя особа 1) та Комунальний заклад «Вознесенська школа мистецтв».

В позові Позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення №301 від 27.06.2018 виконавчого комітету Вознесенської міської ради «Про погодження розміру плати за навчання в початкових спеціалізованих мистецьких навчальних закладах (школах естетичного виховання) на 2018-2019 навчальний рік»; визнати протиправним та скасувати рішення № 318 від 13.07.2018 рішення «Про встановлення додаткових пільг з плати за навчання в початкових спеціалізованих мистецьких навчальних закладах (школах естетичного виховання) на 2018-2019 навчальних рік»; визнати протиправним та скасувати рішення №367 від 23.08.2018 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Вознесенської міської ради від 13.07.2018 №318 «Про встановлення додаткових пільг з плати за навчання в початкових спеціалізованих мистецьких навчальних закладах (школах естетичного виховання) на 2018-2019 навчальний рік».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що своїми рішеннями Відповідач визначив додаткові пільги з плати за навчання у позашкільних навчальних закладах виключно для учнів м.Вознесенськ, територіальних громад с. Новогригорівка, с. Ракове. Мешканці інших сіл та селищ Вознесенського району повинні сплачувати вартість навчання згідно рішення виконавчого комітету №301 від 27.06.2018. Позивач вважає, що спірні рішення є незаконними та мають ознаки дискримінації. органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові чи службові особи при здійснення ними публічно-владних управлінських функцій, у тому числі на виконання делегованих повноважень повинні дотримуватися розроблених Комітетом Міністрів Ради Європи принципів здійснення дискреційних повноважень, а саме: - об`єктивності та неупередженості, рівності перед законом, пропорційності, розумного часу тощо. При реалізації дискреційного повноваження суб`єкт владних повноважень зобов`язаний поважати основоположні права особи, додержуватися конституційних принципів станом на 01.09.2018 року в КЗ «Дитяча музична школа» та КЗ «Дитяча школа мистецтв» навчаються лише мешканці м. Вознесенська, територіальних громад сіл Ракове та Новогригорівка, для яких встановлено додаткові пільги з оплати на навчання. Батьки 16 дітей інших територіальних громад, не маючи можливості сплачувати визначений органом місцевого самоврядування розмір плати за навчання були змушені припинити освіту. Прийняті виконкомом Вознесенської міської ради рішення №301 від 27.06.2018, №318 від 13.07.2018 та №376 від 23.08.2018 створили передумови щодо перешкоджання доступу до навчання у мистецьких закладах дітей інших територіальних громад.

Відповідач адміністративний позов не визнав, вважає, що в його задоволенні належить відмовити з огляду на те, що КЗ «ДМШ» та КЗ «ДШМ» є комунальними початковими спеціалізо ваними мистецькими навчальними закладами, заснованими на комунальній власності Територіальної громади міста Вознесенська. Положеннями пункту 69 Статутів цих закладів прямо передбачено, що розмір плати батьків за навчання затверджується дирекцією закладу за погодженням з виконавчим комітетом Вознесенської міської ради. Комунальними закладами в установленому порядку були подані відповідні клопотання з розрахованими розмірами плати за навчання, суми розраховані за навчання однієї дитини за 1 місяць, що навчається у КЗ «ДМШ» та КЗ «ДШМ» в незалежності від місця їх проживання. Відповідач вважає, що оскаржуване рішення від 27.06.2018 №301 «Про погодження розміру плати за навчання в початкових спеціалізованих мистецьких навчальних закладах (школах естетичного виховання) на 2018- 2019 навчальний рік» прийняте ним відповідно до чинного законодавства та у встановленому порядку. Підставами для прийняття рішення виконавчого комітету Вознесенської міської ради від 13.07.2018 №318 «Про встановлення додаткових пільг з плати за навчання в початкових спеціалізованих мистецьких навчальних закладах (школах естетичного виховання) на 2018- 2019 навчальний рік» стали: відповідні клопотання комунальних закладів та частина шоста статті 10, абзац п`ятий частини другої статті 26 Закону України «Про позашкільну освіту», підпункт 2 пункту «б» статті 32, стаття 40, частина перша статті 52 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Відповідач звернув увагу, що в умовах формування об`єднаних територіальних громад, питання спів фінансування витрат за користування іншими територіальними громадами майном, яке належить відповідачу, не є дискримінацією.

На підставі норм ч.3 ст.194 КАС України суд розглянув справу в порядку письмового провадження.

З врахуванням положень частин 1, 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) справа вирішується на підставі наявних у ній доказів у письмовому провадженні. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідивши всі матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Виконавчим комітетом Вознесенської міської ради 27.06.2018 прийнято рішення №301 «Про погодження розміру плати за навчання в початкових спеціалізованих мистецьких навчальних закладах (школах естетичного виховання) на 2018-2019 навчальний рік». Згідно вищезазначеного рішення розмір плати за навчання однієї дитини в КЗ «Дитяча музична школа» складає 1315 грн. на місяць та 1200 грн. - в КЗ «Дитяча школа мистецтв».

13.07.2018 на підставі клопотань КЗ «Дитяча музична школа» КЗ «Дитяча школа мистецтв», виконавчим комітетом Вознесенської міської ради прийнято рішення №318 «Про встановлення додаткових пільг з плати за навчання в початкових спеціалізованих мистецьких навчальних закладах (школах естетичного виховання) на 2018-2019 навчальних рік».

Згідно додатку до вищезазначеного рішення, додаткові пільги з плати за навчання в КЗ «Дитяча музична школа» на 2018- 2019 навчальний рік передбачено виключно для учнів з м. Вознесенська. Розмір додаткової пільги визначений в залежності від відділення на якому навчається дитина та складає від 84% до 96% від встановленої плати за навчання (або від 79 грн. до 210 грн.) на місяць. Аналогічним чином визначено додаткові пільги для учнів КЗ «Дитяча школа мистецтв» на 2018-2019 навчальний рік з м. Вознесенська, які складають від 87% до 97% від встановленої плати.

23.08.2018 року, на підставі чергових клопотань керівників вищезазначених мистецьких закладів виконкомом Вознесенської міської ради прийнято рішення №367 «Про внесення змін в додатки до рішення виконавчого комітету Вознесенської міської ради від 13.07.2018 №318 «Про встановлення додаткових пільг з плати за навчання в початкових спеціалізованих мистецьких навчальних закладах (школах естетичного виховання) на 2018-2019 навчальний рік». Згідно прийнятого рішення, додаткові пільги з плати за навчання передбачено для учнів КЗ «Дитяча музична школа» (від 84% до 97% від встановленої плати) та КЗ «Дитяча школа мистецтв» (від 87% до 96%), які проживають у м. Вознесенську, територіальних громадах сіл Новогригорівка та Ракове.

Таким чином, Відповідач своїми рішеннями визначив додаткові пільги з плати за навчання у вищевказаних позашкільних навчальних закладах виключно для учнів м.Вознесенська, територіальних громад с.Новогригорівка, с.Ракове. Діти інших територіальних громад Вознесенського району мають сплачувати вартість навчання у комунальних мистецьких закладах м. Вознесенська, що визначені рішенням виконавчого комітету Вознесенської міської ради №301 від 27.06.2018.

Суд дійшов висновку про протиправність вищезазначених рішень з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 24 Конституції України громадяни України мають рівні конституційні права і свободи, є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Статтею 9 Закону України Про позашкільну освіту визначено, що державна політика у сфері позашкільної освіти здійснюється на принципах: доступності позашкільної освіти громадянам України незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак. Органи місцевого самоврядування, відповідно до ч.6 ст. 10 Закону України Про позашкільну освіту в межах їх компетенції: затверджують обсяги фінансування комунальних закладів позашкільної освіти та забезпечують фінансування витрат на їх утримання.

Відповідно до пункту 2.6 Положення про початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання), затвердженого наказом Міністерства культури і мистецтв України від 06.08.2001 № 523 (із змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.09.2001 за № 03/5994 (надалі Положення), заклад має право створювати різні структурні підрозділи, які працюють на засадах самоокупності. Цей вил діяльності школи має бути віднесений до надання платних послуг, оплата за які, згідно із пунктом 3 статті 26 Закону України "Про позашкільну освіту", відноситься до додаткових джерел фінансування.

Згідно п. 6.2 Положення №523 фінансування закладів здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів та плати за навчання учнів. При цьому, основним джерелом фінансування закладів є кошти відповідних бюджетів.

За таких обставин, державна політика у сфері позашкільної освіти, ґрунтується на доступності та рівності прав дітей на здобуття такої освіти. У жодному нормативному акті України та в Статуті навчального закладу відсутні посилання на залежність розміру плати за навчання дитини від місця її проживання.

згідно зі статтею 28 Закону України "Про позашкільну освіту" платні послуги не можуть надаватися позашкільними навчальними закладами замість або в межах освітньої діяльності, визначеної навчальними планами і програмами. Платні послуги можуть надаватися відповідно до Порядку надання платних послуг державними навчальними закладами (далі - Порядок), затвердженого спільним наказом Міністерства освіти України, Міністерства фінансів України та Міністерства економіки України від 27.10.97 №383-239-131 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.12.97 за № 596/2400.

Крім того, на початок навчального року керівник закладу видає наказ про створення або продовження діяльності групи, визначає її структуру, розмір оплати за навчання (відповідно до розрахунку, що додається до кошторису групи), затверджує навчальні плани за напрямками роботи групи.

У кошторисі групи визначаються прибуткова та видаткова частини. Кошторис складається керівником закладу і затверджується начальником відділу (управління) культури за підпорядкованістю школи.

При цьому, згідно листів директорів КЗ «Дитяча школа мистецтв» від 13.09.2018 року №62 та КЗ «Дитяча музична школа» від 13.09.2018 №61 платні послуги закладами не надаються.

Таким чином, вказана у спірних рішеннях сума є платою за навчання дітей у позашкільних закладах, що включає відповідно до розрахунків собівартості навчання дітей: оплату праці працівника з нарахуванням ЄСВ, матеріальні затрати, оплату комунальних та інших послуг.

Порядок встановлення плати за навчання в початкових спеціалізованих мистецьких навчальних закладах (школах естетичного виховання) визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до постанови КМУ № 260 від 25.03.1997 року Про встановлення розміру плати за навчання у державних школах естетичного виховання дітей розмір плати батьків за навчання у державних школах естетичного виховання дітей визначається один раз на рік дирекцією цього закладу за погодженням з органами місцевої виконавчої влади.

Згідно з п. 67, п. 71 Статутів КЗ «Дитяча музична школа» та КЗ «Дитяча школа мистецтв» відповідно, фінансування закладів здійснюється за рахунок коштів міського бюджету та плати батьків за навчання, мистецькі заклади є бюджетними неприбутковими організаціями.

Пунктом 6.2 Положень про заклади передбачено, що фінансування закладів здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів та плати за навчання учнів. При цьому, основним джерелом фінансування закладів є кошти відповідних бюджетів.

При цьому, згідно з п.6.4 Положення №523, порядок установлення розміру плати за навчання в закладі визначається Кабінетом Міністрів України. Діти з багатодітних сімей, діти із малозабезпечених сімей, діти-інваліди, діти-сироти і діти, позбавлені батьківського піклування, здобувають позашкільну освіту безоплатно. А місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування мають право встановлювати додаткові пільги з плати за навчання з урахуванням можливостей місцевих бюджетів (п.6.4).

Кабінетом Міністрів України визначено, що органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування можуть встановлювати додаткові пільги, а не пільгову ціну. Крім того, зі змісту спірного рішення вбачається, що відповідач погодив виключно розмір плати за навчання, а не встановив її пільговий розмір для учнів своєї територіальної громади.

В свою чергу, збільшення розміру плати за навчання для учнів інших територіальних громад свідчить, що батьки дітей повинні сплачувати повну вартість освітніх послуг, без врахування видатків його засновника. Тобто, учням інших територіальних громад надаються комунальним навчальним закладом платні освітні послуги.

Разом з тим, за правилами ст.28 Закону України Про позашкільну освіту платні послуги не можуть надаватися державними або комунальними закладами позашкільної освіти замість або в межах освітньої діяльності, визначеної освітніми програмами, навчальними планами і програмами.

Таким чином рішення №301 від 27.06.2018 року встановило платні послуги, які мистецькі заклади як неприбуткові організації надавати не можуть.

Згідно ст.19 Конституції України та ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про позашкільну освіту», державна політика у сфері позашкільної освіти здійснюється на принципах: доступності позашкільної освіти громадянам України незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.

Таким чином, державна політика у сфері позашкільної освіти ґрунтується на доступності та рівності прав дітей на здобуття такої освіти. У жодному нормативному акті України та в Статутах навчальних закладів відсутні посилання на залежність визначення розміру плати за навчання дитини або додаткових пільг від місця її проживання. Батьки дітей сплачують лише частину вартості освітніх послуг, які отримує вихованець у позашкільному навчальному закладі, оскільки основним джерелом фінансування закладів є кошти відповідних бюджетів.

Зі змісту клопотань керівників мистецьких закладів вбачається, що пільги встановлюються «у зв`язку із наміром залучити більшу кількість дітей для навчання на музичних інструментах, які на даний час менше користуються попитом серед населення».

Однак, станом на 01.09.2018 року в КЗ «Дитяча музична школа» та КЗ «Дитяча школа мистецтв» навчаються лише мешканці м. Вознесенська, територіальних громад сіл Ракове та Новогригорівка, для яких встановлено додаткові пільги з оплати на навчання. Батьки 16 дітей інших територіальних громад, не маючи можливості сплачувати визначений органом місцевого самоврядування розмір плати за навчання були змушені припинити освіту в КЗ «Дитяча музична школа», даний факт не спростовано відповідачем.

Таким чином, прийняті виконкомом Вознесенської міської ради рішення №301 від 27.06.2018, №318 від 13.07.2018 та №376 від 23.08.2018 створили передумови щодо перешкоджання доступу до навчання у мистецьких закладах дітей з інших територіальних громад.

Крім того, відповідно до ст.3 Закону України Про охорону дитинства, всі діти на території України мають рівні права і свободи, визначені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами

Частиною 2 ст.2 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні визначено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

В свою чергу, здійснивши поділ учнів закладу на дві групи: діти мешканців територіальної громади м. Вознесенська, сіл Новогригорівка, Ракове Новогригорівської сільської ради Вознесенського району, а також мешканців інших територіальних громад, відповідач надав першим суттєві привілеї.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону України Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні дискримінація - ситуація, за якої особа та/або група осіб за їх ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, які були, є та можуть бути дійсними або припущеними (далі - певні ознаки), зазнає обмеження у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, встановленій цим Законом, крім випадків, коли таке обмеження має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Статтею 6 вказаного Закону встановлено, що відповідно до Конституції України, загальновизнаних принципів і норм міжнародного права та міжнародних договорів України всі особи незалежно від їх певних ознак мають рівні права і свободи, а також рівні можливості для їх реалізації. Форми дискримінації (пряма дискримінація, непряма дискримінація, підбурювання до дискримінації, пособництво у дискримінації, утиск) з боку державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, юридичних осіб публічного та приватного права, а також фізичних осіб забороняються.

Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року ратифіковано Конвенцію про права дитини. Статтею 2 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я і народження дитини, її батьків чи законних опікунів або яких-небудь інших обставин.

За правилами п.2 ч.1 ст.29 Конвенції про права дитини, держави-учасниці погоджуються щодо того, що освіта дитини має бути спрямована на розвиток особи, талантів, розумових і фізичних здібностей дитини в найповнішому обсязі.

Конвенцією про боротьбу з дискримінацією в галузі освіти від 14.12.1960 року визначено, що одним із видів дискримінації є закриття для будь якої особи або групи осіб доступу до освіти будь-якого ступеня або типу.

З огляду на викладене дії відповідача при прийнятті ним спірних рішень спрямовані на неоднакове поводження (гірше порівняно з іншими) до рівних між собою осіб, оскільки приймаючи спірне рішення останній поставив розмір плати за отримання освіти у позашкільному закладі в залежність від місця проживання учня. Це фактично закриває доступ талановитим дітям до позашкільної освіти, і як наслідок, перешкоджає останнім скористатися гарантованим державою правом на її отримання на рівних умовах з іншими учнями закладу.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів відсутність порушень діючого законодавства України при прийнятті ним спірних рішень, не надав доказів того, що при обговоренні проектів спірних рішень були враховані інтереси усіх зацікавлених осіб, що призвело до прийняття дискримінаційних норм.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення, оскільки рішення відповідача №301 від 27.06.2018 «Про погодження розміру плати за навчання в початкових спеціалізованих мистецьких навчальних закладах (школах естетичного виховання) на 2018-2019 навчальний рік», рішення № 318 від 13.07.2018 «Про встановлення додаткових пільг з плати за навчання в початкових спеціалізованих мистецьких навчальних закладах (школах естетичного виховання) на 2018-2019 навчальних рік», рішення №367 від 23.08.2018 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Вознесенської міської ради від 13.07.2018 №318 «Про встановлення додаткових пільг з плати за навчання в початкових спеціалізованих мистецьких навчальних закладах (школах естетичного виховання) на 2018-2019 навчальний рік», були прийняті відповідачем із перевищенням власних повноважень та з порушенням норм Конституції України, Законів України Про місцеве самоврядування в Україні і Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні.

Оскільки відповідно до приписів ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, судові витрати у даному випадку з відповідача стягненню не підлягають.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 264, 265 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Керівник Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області (пр. Костенко, 2, Вознесенськ, Миколаївська область, 56500, ідентифікаційний код 02910048) до Виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області (пл. Центральна, 1, м. Вознесенськ, Миколаївська область, 56500, ідентифікаційний код 04056569) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення №301 від 27.06.2018 виконавчого комітету Вознесенської міської ради «Про погодження розміру плати за навчання в початкових спеціалізованих мистецьких навчальних закладах (школах естетичного виховання) на 2018-2019 навчальний рік».

3. Визнати протиправним та скасувати рішення № 318 від 13.07.2018 рішення «Про встановлення додаткових пільг з плати за навчання в початкових спеціалізованих мистецьких навчальних закладах (школах естетичного виховання) на 2018-2019 навчальних рік».

4. Визнати протиправним та скасувати рішення № 367 від 23.08.2018 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Вознесенської міської ради від 13.07.2018 №318 «Про встановлення додаткових пільг з плати за навчання в початкових спеціалізованих мистецьких навчальних закладах (школах естетичного виховання) на 2018-2019 навчальний рік».

Роз`яснити відповідачу, що відповідно до ч.1 ст.265 Кодексу адміністративного судочинства України резолютивна частина рішення суду про визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним невідкладно публікується відповідачем у виданні, в якому його було офіційно оприлюднено, після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Строк на апеляційне оскарження рішення суду 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 295-297 КАС України і п. 15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя О.М. Мельник