Справа № 540/272/19
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2019-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/272/19

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Ковбій О.В.,

при секретарі: Кудєровій О.В.,

за участі: позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - Кушнеренка І.В.

представника відповідача - Чорного А.С.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Херсонській області про визнання незаконним наказу та його скасування,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить:

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Херсонській області (далі - відповідач, ГУНП в Херсонській області) №256 від 17.12.2018 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", яким ОСОБА_1 звільнено з посади заступника начальника Каланчацького відділення поліції Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області;

- поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Каланчацького відділення поліції Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області з 17.12.2018 року;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Херсонській області на користь ОСОБА_1 недоотриманий заробіток за час з 17.12.2018 року по дату винесення рішення суду про поновлення на посаді.

Позовні вимоги обґрунтовано наступним.

Так, позивач пояснює, що він з 12.08.1995 року по 06.11.2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ, з 07.11.2015 року в Національній поліції. З 12.09.2018 року на посаді заступника начальника Каланчацького відділення поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області. Наказом начальника ГУНП в Херсонській області №256 від 17.12.2018 року позивача звільнено з зазначеної посади, про що він дізнався 09.01.2019 року. ОСОБА_1 зазначає, що ознайомившись з висновком службового розслідування за результатами якого прийнято оскаржений наказ, йому стало відомо, що порушення службової дисципліни полягало у вступі в поза процесуальне спілкування з "Н", що виразилось в отриманні від нього грошових коштів у сумі 1500 грн. за вирішення питання щодо не притягнення останнього до адміністративної відповідальності за скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

З викладеного, ОСОБА_1 робить висновок, що фактично підставою для звільнення його з займаної посади стало, вчинення ним кримінального правопорушення.

При цьому, позивач вказує, що на даний час відносно нього не винесено обвинувального вироку. Аналізуючи зміст ст. 43 Конституції України та ст. 12, 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, позивач дійшов висновку, що підставою для застосування дисциплінарного стягнення є доведений факт дисциплінарного проступку, який, на думку ОСОБА_1 під час службового розслідування, не підтверджений.

Також, ОСОБА_1 зазначає, що враховуючи те, що його за наслідками службового розслідування було переведено на нижчу посаду, він просить окрім поновлення на посаді, вирішити питання щодо стягнення з ГУНП в Херсонській області недоотриманого заробітку за час з 17.12.2018 року по дату винесення рішення суду про поновлення на посаді.

Підсумовуючи зазначене, позивач просить задовольнити його позовні вимоги.

Ухвалою суду від 18.02.2019 року вказана заява була залишена без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків.

04.03.2019 року недоліки позовної заяви були усунуті позивачем, у зв`язку з чим ухвалою суду від 11.03.2019 року провадження у справі відкрито, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 29.03.2019 року.

25.03.2019 року від ГУНП в Херсонській області надійшов відзив на позов, згідно якого відповідач позовних вимог не визнає, вважає що службове розслідування відносно ОСОБА_1 проведено в порядку та у спосіб, передбачені Законом та підзаконними нормативно-правовими актами.

Зазначає, що 08.10.2018 року до ВІОС УКЗ ГУНП та чергової частини ГУНП в Херсонській області надійшла інформація про те, що цього ж дня о 14:40 год. в смт. Каланчак на вул. Херсонській працівниками Херсонського управління ДВБ Національної поліції України спільно з прокуратурою Херсонської області, у рамках розслідування кримінального провадження №0000175, розпочато 17.09.2018 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, задокументований факт отримання заступником начальника Каланчацького відділення поліції Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області майором поліції ОСОБА_1 неправомірної грошової винагороди у розмірі 1500 грн.

Наказом ГУНП в Херсонській області від 08.10.2018 року №1361 призначено службове розслідування за цим фактом. Під час службового розслідування ОСОБА_1 надано пояснення згідно якого позивач підтвердив отримання коштів від громадянина ОСОБА_2 , зазначивши, що кошти отримані не в якості неправомірної вигоди та те, що в жодні позаслужбові стосунки з громадянином він не вступав, корупційних порушень не вчиняв. Пояснювати законність підстав отримання грошових коштів позивач відмовився, посилаючись на ст.63 Конституції України. Однак, з судових рішень у справі №766/19921/18, ухвалених слідчим суддею під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000175 від 17.09.2018 року, встановлено, що кримінальне провадження порушене за заявою особи, якою надавались кошти.

На аргумент позивача щодо того, що підставою для накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення фактично стало вчинення ним кримінального правопорушення відповідач посилається на висновок Верховного Суду в постанові від 29.10.2018 року у справі №826/17433/16. Так, на думку відповідача та суду касаційної інстанції, реалізація дисциплінарного стягнення реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби за порушення службової дисципліни є окремою підставою для звільнення, яка не пов`язана із порушенням кримінальної справи та набрання чинності вироком суду. А наявність кримінального провадження, відкритого стосовно особи, яка проходить службу в поліції, не виключає можливості застосування стосовно цієї особи наслідків, передбачених пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" у разі встановлення під час службового розслідування невиконання чи неналежне виконання поліцейським службових обов`язків.

Так, відповідач звертає увагу на положення ч.1 ст. 24 Закону України "Про запобігання корупції", якою передбачено, що особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняні до них особи у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити таких заходів:

1) відмовитися від пропозиції;

2) за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію;

3) залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників;

4) письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства установи, організації спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.

Подмаскою ОСОБА_3 , в свою чергу, жодних з перелічених дій не вжито.

Щодо вимог позивача про стягнення з ГУНП в Херсонській області недоотриманого заробітку, починаючи з 17.12.2018 року, відповідач зазначає, що відповідно довідок ВП ГУНП в Херсонській області середній заробіток ОСОБА_1 на посаді дільничного офіцера поліції сектора превенції Чаплинського відділення поліції Генічеського відділу поліції ГУНП в Херсонській області склав 407,36 грн., що майже вдвічі більше його середнього заробітку за два останні місяці за посадою з якої позивача було звільнено.

На підставі зазначеного, відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судове засідання, призначене на 29.03.2019 року сторони з`явились, через необхідність з`ясувати стан розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_1 розгляд справи відкладено на 16.04.2019 року.

В судовому засіданні 16.04.2019 року суддею на обговорення сторін поставлено питання щодо зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням в кримінальному провадженні №657/452/19 відносно ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Ухвалою суду від 16.04.2019 року провадження у справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням в кримінальному провадженні №657/452/19 відносно ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.06.2019 року зазначену ухвалу скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Зазначена ухвала разом з матеріалами апеляційного провадження 03.07.2019 року отримана судом, що стало підставою для винесення ухвали від 15.07.2019 року про поновлення провадження у справі та призначення судового засідання на 19.07.2019 року.

В судовому засіданні 19.07.2019 року проголошено протокольну ухвалу згідно якої вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, судове засідання замінено підготовчим засіданням, строк підготовчого провадження продовжено на 30 днів. Наступне підготовче засідання призначено на 19.09.2019 року.

Враховуючи, що під час підготовчого засідання у даній справі судом завершено проведення всіх підготовчих дій, необхідних для забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, ухвалою суду від 19.09.2019 року підготовче провадження у даній справі закрито, та призначено її до розгляду по суті в судовому засіданні на 27.09.2019 року.

В судове засідання на вказану дату сторони з`явились. Протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено на 18.10.2019 року.

18.10.2019 року сторони з`явились в судове засідання. Представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягав з підстав викладених у позові, представник відповідача проти задоволення позову заперечував, покликаючись на доводи викладені ним в відзиві на позов.

Суд, вивчивши доводи позову, відзиву на нього, заслухавши пояснення учасників процесу, які прибули до суду, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України з 12.08.1995 по 06.11.2015 року, в Національній поліції з 07.11.2015 року.

З 12.09.2018 року займав посаду заступника начальника Каланчацького відділення поліції Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області.

08.10.2018 року до чергової частини ГУНП в Херсонській області надійшла інформація про те, що цього ж дня о 14:40 год. в смт. Каланчак по вул. Херсонській, працівниками Херсонського управління ДВБ національної поліції України спільно із прокуратурою Херсонської області, у рамках розслідування кримінального провадження №0000175, розпочатого 17.09.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, задокументовано факт отримання заступником начальника Каланчацького відділення поліції Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області майором поліції ОСОБА_1 неправомірної грошової винагороди у розмірі 1500 грн. від громадянина "Н".

Інформація, яка надійшла 08.10.2018 року стала підставою для винесення наказу №1361 від 08.10.2018 року, яким призначено службове розслідування за наведеним фактом та сформовано дисциплінарну комісію. ОСОБА_1 на період проведення службового розслідування відсторонено від посади.

19.10.2018 року до ВІОС УКЗ ГУНП в Херсонській області надійшла інформація про те, що цього ж дня слідчим відділом УСБУ в Херсонській області вказане кримінальне провадження перекваліфіковано на ч.1 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство).

Результати службового розслідування оформлені висновком від 07.12.2018 року за фактом порушення службової дисципліни та отримання незаконної грошової винагороди заступником начальника Каланчацького відділення поліції Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області майором поліції Подмаскою С ОСОБА_4 .

При проведенні службового розслідування встановлено, що 29.10.2018 року Херсонським міським судом Херсонської області у відношенні майора поліції ОСОБА_1 було обрано запобіжний захід у вигляді застави на підставі клопотання слідчого, в якому зазначено, що слідчим відділом УСБУ в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000175 від 17.09.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.

Також, було встановлено, що майор поліції ОСОБА_1 вступив з громадянином "Н" у неслужбові, поза процесуальні стосунки, що виразилось в отриманні ним від останнього грошових коштів у сумі 1500 грн. за вирішення питання щодо не притягнення його до адміністративної відповідальності за скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно висновку розслідування, наявність самого факту такого поза процесуального спілкування свідчить про недотримання ОСОБА_1 вимог п.п.1,2 ч.1 ст. 18 Закону України "Про національну поліцію", п.п.6, 13 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, ст. 22 Закону України "Про запобігання корупції", Присяги працівника поліції, п.п.1, 2, 5 ч.1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року №1179.

В ході службового розслідування до ВІОС УКЗ ГУНП в Херсонській області надійшло подання Херсонського управління ДВБ Національної поліції України, де зазначено про те, що працівниками вказаного управління було задокументовано факт отримання неправомірної вигоди ОСОБА_1 в ході проведення слідчих, оперативно-розшукових дій та технічних заходів.

Також, в висновку розслідування йдеться про те, що ОСОБА_1 у своєму поясненні підтвердив отримання грошових коштів в сумі 1500 грн., але відкрити суть подій відмовився, скориставшись положенням ст. 63 Конституції України.

Опитаний в ході розслідування начальник Каланчацького відділення поліції Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області підполковник поліції Лось О.В., окрім іншого, зазначив що про пропозицію неправомірної вигоди ОСОБА_1 його не повідомляв.

Серед іншого, в висновку службового розслідування наголошується на тому, що ОСОБА_1 був особою, відповідальною за організацію роботи з дотримання дисципліни та законності, запобігання та попередження корупційних проявів серед особового складу Каланчацького відділення поліції Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області та неодноразово особисто підписував зобов`язання та неприпустимість отримання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб.

Додатково в висновку зазначено, що сам по собі факт отримання ОСОБА_1 неправомірної вигоди підриває авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості, довіру суспільства до органів поліції та набув суспільного резонансу через створення негативної громадської думки, що завдало непоправної шкоди репутації й авторитету діяльності Національної поліції України.

Висновки службового розслідування стали підставою для винесення наказу від 17.12.2018 року №256 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", яким позивача звільнено з займаної ним посади "заступника начальника Каланчацького відділення поліції Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області".

З вказаним наказом позивач ознайомлений 09.01.2019р., що підтверджується його підписом на наказі.

Позивач не погодився з прийнятим наказом відповідача про накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади та звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначається Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580).

Частиною першою статті 1 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

У своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про Національну поліцію", поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1 ст. 59 Закону України "Про Національну поліцію", служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Положеннями ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про Національну поліцію", у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначається Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут).

Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Частинами 1, 2 ст. 1 зазначеного Статуту передбачено, що службова дисципліна - це дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників. Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Поліцейський перебуває під захистом держави. Права поліцейського та порядок їх реалізації з урахуванням особливостей служби в поліції визначаються Конституцією та законами України.

Обмеження прав поліцейського не допускається, крім випадків, визначених законом. (ч.ч.4,5 ст. 1 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до положень ст. 12 Дисциплінарного Статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони. (ст. 13 Дисциплінарного статуту)

Порядок накладення дисциплінарного стягнення встановлений ст. 14 Дисциплінарного статуту.

Згідно з положеннями вищевказаної статті, діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського є службовим розслідуванням

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

З викладеного слід зробити висновок, що за кожний дисциплінарний проступок до поліцейського застосовується заходи дисциплінарного впливу. Зазначене є необхідною умовою підтримання службової дисципліни та передбаченим законом превентивним заходом, направленим на запобігання вчиненню проступків в майбутньому.

Однак, застосування стягнення є результатом встановленої під час службового розслідування вини співробітника в вчиненні ним протиправної винної дії чи бездіяльності, з`ясування всіх обставин за яких був вчинений проступок.

В свою чергу Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України. (ч. 10 ст. 14 Дисциплінарного статуту)

Таким порядком є Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893 (далі - Порядок №893).

Пунктом 4 розділу V Порядку №893 передбачено, що службове розслідування має встановити:

наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування;

наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій;

ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок;

обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього;

відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;

вид і розмір заподіяної шкоди;

причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Як висловився Верховний Суд, зокрема, в постанові від 25.04.2019 року по справі №816/1370/16, в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади є заходом дисциплінарного впливу, його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі.

Суд зазначає, що вимоги морального змісту віднесені до службово-трудових обов`язків працівників поліції. Приймаючи Присягу, позивач зобов`язався вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не заперечує обставин позаслужбової зустрічі з громадянином ОСОБА_2 за межами приміщення відділу поліції. Також, позивачем не заперечується факт отримання від зазначеного громадянина коштів у сумі 1500 грн. Однак, позивач зазначає, що отримані кошти не є неправомірною вигодою.

Позовні вимоги позивача обґрунтовані лише посиланням на невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 190 Кримінального кодексу України та на те, що матеріалами службового розслідування не підтверджено обставин, які стали підставою для застосування до нього дисциплінарного стягнення.

Також, під час судового розгляду даної адміністративної справи ОСОБА_1 зазначено, що отримані від громадянина ОСОБА_2 кошти є боргом, який вказана особа йому повернула, та не є неправомірною вигодою.

Суд критично оцінює зазначені доводи ОСОБА_1 в силу наступного.

Так, по-перше, згідно п.7 Р. IV Порядку №893 кожна посадова особа поліції відповідно до своїх повноважень зобов`язана сприяти проведенню службового розслідування.

Не є виключенням з припису зазначеної статті й особа, відносно якої таке службове розслідування здійснюється, особливо з урахуванням того, що п.2 Р. IV Порядку №893 такій особі надано права (зокрема: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають стосунок до справи), які дозволяють їй приймати активну участь в проведенні службового розслідування та впливати на його висновки.

Тому, на думку суду, позивач, усвідомлюючи, що метою службового розслідування є, серед іншого, встановлення наявності в його діях ознак дисциплінарного правопорушення, мав вживати дієвих заходів направлених на доведення своєї невинуватості. А тому, в разі існування обставин, що вказують на очевидну безпідставність доводів слідчих органів про отримання позивачем неправомірної вигоди, належним способом захисту порушених прав є щонайменше повідомлення про ці обставини осіб, вповноважених на проведення службового розслідування, звернення з клопотаннями про отримання додаткових пояснень від осіб (в даному конкретному випадку - наприклад, щодо підтвердження дружніх відносин між позивачем та громадянином ОСОБА_2 ).

Натомість, ОСОБА_1 жодних з перелічених дій вчинено не було, про обставини отримання грошей від ОСОБА_2 не зазначено, доказів перебування в дружніх відносинах з вказаною особою, його заборгованості перед позивачем не надано ані під час службового розслідування, ані під час розгляду даної адміністративної справи. Так само як і не надано пояснень, з яких підстав громадянин ОСОБА_2 , перебуваючи в дружніх відносинах з ОСОБА_1 , звернувся до правоохоронних органів з заявою про вимагання від нього неправомірної вигоди.

На думку суду, поведінка позивача, досліджена під час службового розслідування, як поліцейського, суперечить загальним принципам, встановленим для співробітників органів поліції. Крім того, вчинення подібних дій призводить до встановлення негативної суспільної думки населення щодо органів правопорядку, які, у відповідності до своїх службових обов`язків, повинні неупереджено дотримуватись законодавства України, в тому числі щодо морально-етичних принципів.

Аналогічного висновку дійшов й Верховний Суд в подібних правовідносинах, про що ним зазначено в постановах: від 20.03.2019 по справі № 804/676/18, від 29.08.2019 по справі № 1140/2824/18, від 08.05.2019 по справі № 821/291/17, від 25.04.2019 по справі №816/1370/16, від 29.10.2018 по справі №826/17433/16.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що висновком службового розслідування відносно позивача підтверджено факти позапроцесуального спілкування з ОСОБА_2 , отримання від нього грошових коштів, обрання Херсонським міським судом Херсонської області відносно ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді застави та вірно зазначено, що самі по собі встановлені обставини свідчать про недотримання ОСОБА_1 вимог п.п.1, 2, ч.1 ст. 18 Закону України "Про національну поліцію", п.п.6, 13 ч.3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, ст. 22 Закону України "Про запобігання корупції", Присяги працівника поліції, п.п. 1, 2, 5 ч.1 розд. ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року №1179.

Таким чином, враховуючи тяжкість проступку, його наслідки, які, як правильно зазначив відповідач, фактично підривають довіру та авторитет до органів Національної поліції, суд вважає правомірним притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади.

В свою чергу відсутність обвинувального вироку щодо позивача не свідчить про відсутність ознак дисциплінарного проступку (невиконання чи неналежне виконання позивачем службової дисципліни) в його діях.

Суд також вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що відсутність обвинувального вироку за порушеним кримінальним провадженням унеможливлює звільнення позивача, оскільки відсутність в діях позивача складу злочину, тобто відсутність підстав для притягнення до кримінальної відповідальності, жодним чином не може ототожнюватися з відсутністю фактів порушення дисципліни, тобто дисциплінарною відповідальністю, до якої і притягнуто ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що наказ відповідача №256 від 17.12.2018 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", яким ОСОБА_1 звільнено з посади заступника начальника Каланчацького відділення поліції Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області прийнятий на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені діючим законодавством, у зв`язку з чим підстави для задоволення позовних вимог в цій частині відсутні.

Враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині поновлення його на посаді та стягнення недоотриманого заробітку за час з 17.12.2018 року по дату винесення рішення є похідними від позовних вимог про визнання його звільнення незаконним, в їх задоволенні також слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 1 статті 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч.2 наведеної статті - в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач належними, допустимими та достовірними доказами довів правомірність прийнятого ним рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, з урахуванням чого, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.6, 9, 77, 90, 242-246 КАС України, суд -

вирішив:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 24 жовтня 2019 р.

Суддя Ковбій О.В.

кат. 106030000