Справа № 520/6703/19
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2019-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2019 р. справа № 520/6703/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Горшкової О.О.,

при секретарі судового засідання - Лук`янчук О.І.,

за участю: представника позивача - не прибув, представника відповідача - Перепелиця Г.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СУЧАСНИЙ МОДЕРН" (вул. Плеханівська, буд. 18, м. Харків, 61000) до Головного управління Держпраці у Харківській області (вул. Алчевських, буд. 40,м. Харків,61002) про визнання протиправними та скасування наказу, припису і постанови, визнання дій протиправними, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "СУЧАСНИЙ МОДЕРН" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУ Держпраці у Харківській області про проведення заходів державного контролю ТОВ "Союз супермаркетів Харкова" від 25.01.2019 №01.01-07/178 в частині здійснення заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування ТОВ "Сучасний модерн";

- визнати проведення інспекційного відвідування Головним управлінням Держпраці у Харківській області ТОВ "Сучасний модерн" за адресами: м. Харків, АДРЕСА_6, м. Харків, вул. Плеханівська, 18 та м. Харків, вул. П. Шлях, 140 з 28.01.2019 по 12.03.2019 протиправним;

- визнати протиправним та скасувати припис ГУ Держпраці у Харківській області про усунення виявлених порушень №ХК4488/303/НП/2НП/ЗНП/АВ/П від 15.03.2019 року;

- визнати протиправною та скасувати постанову ГУ Держпраці у Харківській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ХК4488/303/НП/2НП/ЗНП/АВ/П від 12.04.2019 року.

В обґрунтування позовних вимог, представник позивача вказав, що захід державного нагляду (контролю) було призначено та здійснено суб`єктом владних повноважень з порушенням норм чинного законодавства, у зв`язку з чим наказ про проведення заходів державного контролю підлягає визнанню протиправним та скасуванню, а проведення інспекційного відвідування визнання протиправним. З урахуванням вищезазначеного, представник позивача вважає, що висновки за результатами інспектування є неправомірними та необґрунтованими, відтак припис видано безпідставно, а штраф накладено неправомірно.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог вказав, що перевірка у формі інспекційного відвідування проводилась в рамках наданих ГУ Держпраці у Харківській області повноважень та згідно норм діючого законодавства. Вказав, що за наслідками перевірки було складено відповідний акт та встановлено, що фактичний допуск 11 найманих працівників до робити без оформлення трудового договору (контракту). У зв`язку з встановленими порушеннями норм трудового законодавства, було складено оскаржуваний припис та відповідну постанову про накладання штрафу.

У судовому засіданні 21.10.2019 року представник відповідача підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання 21.10.2019 року не прибув.

Суд, вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, дійшов висновку про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та відзиву відповідача на позов, ГУ Держпраці у Харківській області було одержано лист Територіального управління ДБР у місті Полтава від 14.01.2019 №485/02-2 (вх. 27/627 від 14.01.2019 року) (т.1 а.с. 17).

У зв`язку з одержанням вказаного листа ГУ Держпраці у Харківській області видано наказ від 25.01.2019 року № 01.01-07/178 про проведення заходів державного контролю у формі інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин щодо, зокрема, ТОВ «Сучасний модерн». (т.1 а.с.35-37).

Також, 25.01.2019 року ГУ Держпраці у Харківській області сформовано направлення № 01.01-94/02.04/352 на проведення заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування/невиїзного інспектування об`єкту відвідування (т.1 а.с. 39-40).

Вказане направлення та службове посвідчення було пред`явлено суб`єкту перевірки та вручено копії 28.01.2019 року, що підтверджується відповідним записом (т.1 а.с. 40).

Також, ГУ Держпраці у Харківській області зроблено відповідний запис у журналі реєстрації перевірки (т.1 а.с. 41-42).

З метою здійснення державного заходу контролю, інспекторами ГУ Держпраці у Харківській області здійснено спробу проведення інспекційного відвідування ТОВ «Сучасний Модерн» за адресами діяльності: м. Харків, проспект Гагаріна, 165 та м. Харків, вул.. Полтавський шлях, 140.

Однак, у зв`язку з неможливістю інспекційного відвідування, з огляду на ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, співробітниками ГУ Держпраці у Харківській області оформлено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування від 30.01.2019 року № ХК4488/303/НП (т.1 а.с. 43-46), в якому також зазначено, що строк проведення інспекційного відвідування зупинений до 11.02.2019 року.

30.01.2019 року ГУ Держпраці у Харківській області сформовано вимогу про надання/поновлення документів № ХК4488/303/НД (т.1 а.с. 47-50).

07.02.2019 року ТОВ «Сучасний Модерн» направив до ГУ Держпраці у Харківській області лист - повідомлення за вих. № 106, в якому зазначив, що надавав усі документи, а загальна кількість документів для копіювання становить близько 1000 копій, що, в свою чергу, унеможливлює надання через затрати на офісний папір, на чорнила для картриджів, та велику кількість часу для копіювання та завіряння всіх документів (т.1 а.с. 51).

Проте, супровідним листом від 11.02.2019 № 110 року ТОВ «Сучасний Модерн» надав ГУ Держпраці у Харківській області документи на 3079 аркушах за вимогою від 30.01.2019 року. (т.1 а.с.53)

14.02.2019р. відповідачем, ГУ Держпраці у Харківській області було складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування №ХК4488/303/2НП від 14.02.2019р., в якому зазначено, що інспекторами ГУ Держпраці у Харківській області здійснено спробу проведення інспекційного відвідування.

Однак, вказаний захід не вбачалось за можливе провести через ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування.

У зв`язку з відсутністю документів, ведення яких передбачено законодавством про працю строк проведення інспекційного відвідування зупинено до 22.02.19 року. (т. 1 а.с.54-57).

14.02.2019р. Головним управлінням Держпраці у Харківській області було складено вимогу про надання/поновлення документів №ХК4488/303/2НД (отримана заявником 19.02.2019), в якій зазначено про необхідність надання документів (зокрема, пояснень стосовно виконання роботи 11 працівниками та актів виконання робіт, документів, що підтверджують оплату за виконану роботу по цивільно - правовим договорам, укладеними між ТОВ «Сучасний модерн» з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ) (т.1 а.с. 58-60).

ТОВ «Сучасний модерн» на адресу ГУ Держпраці у Харківській області листом за вих. №142 від 22.02.2019 було надано інформацію за вимогою №ХК4488/303/2НД від 14.02.2019р. (т. 1 а.с.61)

Окрім того, ТОВ «Сучасний модерн» 25.02.2019 року на адресу ГУ Держпраці у Харківській області за вих. № 144 направлено заперечення на акти про неможливість проведення інспекційного відвідування №ХК4488/303/НП від 30.01.2019 та №ХК4488/303/2НП від 14.02.2019. (т.1 а.с.62-66).

26.02.2019р. відповідачем, Головним управлінням Держпраці у Харківській було складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування №ХК4488/303/3НП, у зв`язку з ненаданням інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування, строк проведення інспекційного відвідування зупинено до 11.03.19. (т.1 а.с.68-71)

26.02.2019р. Головним управлінням Держпраці у Харківській області було складено вимогу про надання/поновлення документів №ХК4488/303/ЗНД, якій зобов`язано ТОВ «Сучасний модерн» у строк до 11.03.2019 року до 14.00 год. надати відповідачу пояснення (документи, тощо) щодо відносин підприємства з 11 особами, а також акти виконання робіт, документи що підтверджують оплату за виконану роботу по цивільно - правовим договорам, укладеними між ТОВ «Сучасний модерн» з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (т.1 а.с. 72-74).

«Сучасний модерн» на адресу ТУ Держпраці у Харківській області слистом за вих. №156 від 01.03.2019 скеровано пояснення за вимогою №ХК4488/330/ЗНД від 26.02.2019, в яких зазначено, що витребуванні документи вже надавались підприємством до контролюючого органу, однак позивачем направлено на адресу відповідача належним чином засвідчені копії актів виконаних робіт та документів, що підтверджують оплату за цивільно - правовими договорами, укладеними між ТОВ «Сучасний модерн» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (т.1 а.с. 75-77)

12.03.2019р. відповідачем, Головним управлінням Держпраці у Харківській області було складено акт №ХК4488/303/НП/2НП/3 НП/АВ про проведення інспекційного відвідування з 28.01.2019р. року по 12.03.2019р. (т.1 а.с. 99-108).

15.03.2019 року Головним управлінням Держпраці у Харківській області сформовано припис про усунення виявлених порушень № ХК4488/303/НП/2НП/3НП/АВ/П (т.1 а.с. 79-82).

18.03.2019 року Головним управлінням Держпраці у Харківській області сформовано повідомлення про розгляд справи про накладення штрафу, яке відбудеться 02.04.2019 року о 12.30 год. (т.1 а.с. 83).

22.03.2019 року ТОВ «Сучасний модерн» скеровано на адресу ГУ Держпраці у Харківській області скаргу на припис ГУ Держпраці у Харківській області про усунення виявлених порушень № ХК4488/303/НП/2НП/3НП/АВ/П (т.1 а.с. 84-87) та заяву про надання документів від 21.03.2019 б/н.

26.03.2019 ТОВ «Сучасний модерн» направлено на адресу відповідача заяву про ознайомлення з матеріалами справи.

02.04.2019 ТОВ «Сучасний модерн» направлено на адресу відповідача клопотання про відкладення розгляду справи про накладення штрафу у зв`язку з ненаданням акту інспекційного відвідування ТОВ «Сучасний модерн», складеного за результатами інспекційного відвідування підприємства у строки та порядку, визначеному ПКМУ №295.

03.04.2019 ТОВ «Сучасний модерн» засобами поштового зв`язку отримано лист про розгляд скарги вих. №27/5070/02.04/02-10/3523 від 02.04.2019, копію квитанції №605321, лист про розгляд запиту від 02.04.2019 вих. №12-15-61/02.04/12-07/3524, повідомлення про розгляд справи про накладення штрафу від 02.04.2019 за вих. №0599/1, акт інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю №4488/303/НП/2НП/ЗНП/АВ від 12.03.2019, диск з написом ТОВ «Сучасний модерн».

10.04.2019 ТОВ «Сучасний модерн» направило відповідачу заперечення на акт інспекційного відвідування юридичної особи №ХК4488/303/НП/2НП/ЗНП/АВ від

12.03.2019 та заяву про ознайомлення з матеріалами справи.

15.04.2019 ТОВ «Сучасний модерн» на адресу відповідача направлено заяву про надання інформації/документів за вих. №288 та заяву про надання документів за вих. №289.

17.04.2019 ТОВ «Сучасний модерн» отримано засобами поштового зв`язку отримано постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ХК4488/303/НП/2НП/ЗНП/АВ/П/ТД-ФС від 12.04.2019, що направлена підприємству 15.04.2019 року.

Позивач, не погоджуючись з процедурою проведення інспекційного відвідування та результатами такого заходу державного контролю, звернувся до суду із даним позовом.

З приводу прийняття владним суб`єктом рішення про призначення заходу контролю та проведення заходу контролю, то суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Органам Державної служби України з питань праці повноваження на державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю надані, зокрема, приписами ч.1 ст.259 Кодексу законів про працю України.

Спосіб реалізації таких повноважень регламентований положеннями Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», ч.1 ст.1 якого передбачено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища; заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом; спосіб здійснення державного нагляду (контролю) - процедура здійснення державного нагляду (контролю), визначена законом.

При цьому, у силу спеціальної норми права, а саме: ч.4 ст.2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Частиною ж 2 ст.6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» передбачено, що проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених цією статтею, забороняється, крім позапланових заходів, передбачених частиною четвертою статті 2 цього Закону.

Таким чином, способом реалізації повноваження державного нагляду у галузі дисципліни у сфері праці є проведення органом Держпраці у тому числі інспектування, котре за своєю правовою суттю, змістом та призначенням є заходом державного нагляду (контролю) і здійснюється у порядку спеціального законодавства.

У ході розгляду справи судом встановлено, що рішення про призначення заходу державного нагляду (контролю) було прийнято владним суб`єктом у зв`язку з одержанням повідомлення органу правопорядку - ТУ ДБР у Полтавській області, що узгоджується з вимогами ст.6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», п.п.4 п.5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (затвердженого постановою КМУ від 26.04.2017р. №295), яка станом на січень 2019р. підлягала застосуванню як діюче рішення Уряду України).

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що ГУ Держраці у Харківській області, реалізуючи владну управлінську функцію, здійснено захід державного контролю у формі інспекційного відвідування за наявності законодавчо визначеної підстави, що в свою чергу виключає порушення зі сторони суб`єкта владних повноважень під час проведення заходу державного нагляду (контролю) прав суб`єкта господарювання, передбачених ст.10 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Щодо посилань позивача, як на підставу визнання перевірки ТОВ «Сучасний модерн» протиправною та скасування наказу на проведення перевірки від 25.01.2019 року № 01-01-07/178, на не чинність Постанови КМУ № 295, на підставі якої проведено оскаржуваний захід реагування, то суд зазначає наступне.

Нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється з урахуванням вимог статей 259-265 Глави XVIII Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України). Так, статтею 259 КЗпП України визначено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Суд також зазначає, що на реалізацію статті 259 КЗпП України постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 р. №295 затверджено, зокрема, Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі Порядок №295).

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019р. у справі №826/8917/17 визнано нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року №295 «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Рішення набрало законної сили 14.05.2019р.

Постанова Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 р. №295 разом із затвердженими нею Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю та Порядком здійснення державного нагляду за додержанням законодавства про працю за своїм характером є нормативно-правовим актом.

Особливості провадження у справах щодо оскарження нормативно-правових актів органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування та інших суб`єктів владних повноважень установлені ст.264 КАС України.

Наслідки визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним визначені ст.265 КАС України, за приписами якої нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Таким чином, постанова Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017р. №295 втратила чинність з 14.05.2019р., а тому, саме з цієї дати застосування її положень при здійсненні державного контролю за додержанням законодавства про працю буде вважатись протиправним.

У даному випадку спірні правовідносини виникли до втрати чинності постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017р. №295 і регулюються саме нею. Враховуючи викладене, суд вважає, що у проміжку часу між прийняттям вказаної постанови та визнанням її нечинною за рішенням суду, органи Держпраці правомірно здійснювали контрольні (наглядові) функції на її підставі.

У зв`язку з цим суд при розгляді даної справи застосовує до спірних правовідносин норми постанови Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017р. №295.

За приписами пункту 2 Порядку № 295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань. Пунктом 5 Порядку № 295 визначено, що інспекційні відвідування проводяться втому числі за інформацією ДФС та її територіальних органів про: невідповідність кількості працівників роботодавця обсягам виробництва (виконаних робіт, наданих послуг) до середніх показників за відповідним видом економічної діяльності; факти порушення законодавства про працю, виявлені у ході здійснення контрольних повноважень; факти провадження господарської діяльності без державної реєстрації у порядку, встановленому законом; роботодавців, що мають заборгованість із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, що перевищує мінімальний страховий внесок за кожного працівника; Пенсійного фонду України та його територіальних органів про: роботодавців, які нараховують заробітну плату менше мінімальної; роботодавців, у яких стосовно працівників відсутнє повідомлення про прийняття на роботу; роботодавців, у яких протягом місяця кількість працівників, що працюють на умовах неповного робочого часу, збільшилась на 20 і більше відсотків; працівників, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року; роботодавців, у яких стосовно працівників відсутні нарахування заробітної плати у звітному місяці (відпустка без збереження заробітної плати без дотримання вимог Кодексу Законів про працю України та Закону України "Про відпустки"); роботодавців, у яких протягом року не проводилась індексація заробітної плати або сума підвищення заробітної плати становить менше суми нарахованої індексації; роботодавців, у яких 30 і більше відсотків працівників працюють на умовах цивільно-правових договорів; роботодавців з чисельністю 20 і більше працівників, у яких протягом місяця відбулося скорочення на 10 і більше відсотків працівників.

Як було встановлено судом вище, спірний наказ про проведення перевірки від 25.01.2019 року № 01.01-07/178 м винесено на підставі листа ТУ ДБР у Полтавській області від 14.01.2019 року № 485/02-2, в якому зазначено про обставини, які можуть свідчити про ознаки порушення вимог законодавства про працю, а саме неналежного оформлення трудових відносин.

Враховуючи викладене вище, суд не вбачає підстав для визнання протиправним та скасування наказу ГУ Держпраці у Харківській області від 25.01.2019 року № 01.01-07/178.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на його необізнаність про проведення перевірки, оскільки направлення про проведення заходу державного контролю № 01.01-94/02.03/352 від 25.01.2019 року було вручено уповноваженому представнику підприємства 28.01.2019 року (т.1 а.с. 19).

Таким чином, судом не встановлено обставин, які б свідчили про порушення Головним управлінням Держпраці у Харківській області вимог чинного законодавства при проведенні перевірки тОВ «Сучасний модерн» за додержання законодавства про працю, враховуючи також те, що питання щодо порушення суб`єктом владних повноважень процедури інспекційного відвідування в частині перевищення строків проведення заходу державного нагляду ставиться суб`єктом господарювання саме на етапі інспекційного відвідування.

Однак, оскільки інспекційне відвідування фактично проведено, в результаті чого сформовано акт інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю №ХК4488/303/НП/2НП/3НП/АВ від 12.03.2019 року, то в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень законодавства, дотримання якого перевіряється контролюючими органами.

Вказана правова позиція також узгоджується з правовою позицією Верховного суду України, яка викладена в постанові від 13.02.2018 року по справі № 804/5402/14.

Отже, суд не приймає до уваги посилання позивача на порушення відповідачем порядку проведення інспекційного відвідування, як підставу для скасування оскаржуваної постанови, оскільки суб`єкт господарювання може поставити вказане питання саме на етапі проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення державного контролю (нагляду) щодо себе.

Враховуючи вищевикладене, оскільки контролюючим органом фактично реалізована його компетенція на проведення перевірки, дії щодо проведення перевірки не є такими, що порушують права позивача та інтереси шляхом обмежень у реалізації його прав чи безпідставного покладення на нього необґрунтованих обов`язків.

Вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України (постанови від 13.02.2018 по справі № К/9901/2403/18 та від 24 грудня 2010 у справі № 21-25а10) та Вищого адміністративного суду (ухвала від 29.06.2017 року по справі № К/800/7629/17).

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач при проведенні інспекційного відвідування ТОВ «Сучасний модерн» діяв у межах та у спосіб, що передбачений законодавством України.

Щодо посилань позивача на недотримання відповідачем порядку розгляду матеріалів, як підстави скасування постанови про накладення штрафу, то суд зазначає, що механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених ч. 2 ст. 265 КЗпП України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України «Про зайнятість населення» визначено постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення» від 17 липня 2013 року № 509 (далі по тексту - Порядок № 509).

Відповідно до п. 2 Порядку № 509, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками. Штрафи можуть бути накладені, у тому числі, на підставі акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

Відповідно до п. 3 Порядку № 509, уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу.

Відповідно до положень п.6 Порядку № 590 (у ред. на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ть днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Приписами п.п.7,8 Порядку № 590 ( у ред. на момент виникнення спірних правовідносин), визначено, що справа розглядається за участю представника суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено або без його участі , коли його проінформовано відповідно до п.6 цього порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення розгляду. Розгляд справи розпочинається з представлення уповноваженої посадової особи, яка її розглядає. Зазначена особа роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Під час розгляду справи заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішується питання щодо задоволення клопотання. За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акту, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Долученими до матеріалів справи документами підтверджено, що акт про проведення інспекційного відвідування складений 12.03.2019 року скерований на адресу підприємства засобами поштового зв`язку, розгляд справи про накладення штрафу за повідомленням про розгляд справи про накладення штрафу від 18.03.2019 року № 0599 був відкладений , з огляду на заяву позивача про ознайомлення з матеріалами справи та новий розгляд призначено на 12.04.2019 року згідно повідомлення від 02.04.2019 року № 0599/1, що в свою чергу свідчить про не обмеження суб`єктом владних повноважень позивачу у висловленні ним своєї правової позиції та вказує на дотримання відповідачем вимог Порядку № 590 при розгляді матеріалів про порушення ТОВ «Сучасний модерн» вимог діючого законодавства.

Стосовно висновків контролюючого органу про порушення ТОВ «Сучаний Модерн» вимог ст.. 24 КЗпП України в частині фактичного допущення 11 працівників до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу.

Так, під час проведення інспекційного відвідування, опитано ОСОБА_4 , яка в своїх поясненнях від 28.01.2019 року працює з 03.12.2018 року прибиральницею приміщень ТОВ «Сучасний модерн» за адресою: АДРЕСА_6. Вказані пояснення підписані ОСОБА_4 без зауважень.

ОСОБА_5 , згідно особистих усних пояснень від 28.01.2019 року, записаних інспектором зі слів працівника, з жовтня 2018 року прибиральницею приміщень ТОВ «Сучасний модерн» за адресою: м. Харків, АДРЕСА_6 . Від підпису пояснень відмовилась.

ОСОБА_6 згідно особистих усних пояснень від 28.01.2019 року, записаних інспектором зі слів працівника, працює кухонним робітником на ТОВ «Сучасний модерн» за адресою: м. Харків , АДРЕСА_6. Від підпису пояснень відмовилась.

ОСОБА_7 , згідно особистих усних пояснень від 28.01.2019 року, записаних інспектором зі слів працівника, працює продавцем - консультантом ТОВ «Сучасний модерн» за адресою м. Харків, АДРЕСА_6. Пояснення підписала без зауважень.

ОСОБА_1 згідно особистих усних пояснень від 28.01.2019 року, записаних інспектором зі слів працівника, перший день стажується на слюсаря ТОВ «Сучасний модерн» за адресою м. Харків, АДРЕСА_6. Працівник від підпису відмовився, процес опитування працівника зафіксовано засобами відеозапису.

ОСОБА_8 згідно особистих усних пояснень від 30.01.2019 року, записаних інспектором зі слів працівника, працює близько 1 місяця прибиральницею ТОВ «Сучасний модерн» за адресою м. Харків, Полтавський шлях, 140. Від підпису пояснень відмовилась.

ОСОБА_9 , згідно особистих усних пояснень від 30.01.2019 року, записаних інспектором зі слів працівника, працює у ТОВ «Сучасний модерн» з 2017 року м`ясником. Працівник від підпису відмовився, процес опитування працівника зафіксовано засобами відеозапису.

ОСОБА_10 , згідно особистих усних пояснень від 30.01.2019 року, записаних інспектором зі слів працівника, знаходиться на стажуванні на посаду вантажника у ТОВ «Сучасний модерн» за адресою: м. Харків, Полтавський шлях, 140.

ОСОБА_11 , згідно особистих усних пояснень від 30.01.2019 року, записаних інспектором зі слів працівника, знаходиться на стажуванні з 29.01.2019 року у ТОВ «Сучасний модерн» за адресою м. Харків, Полтавський шлях, 140. Працівник від підпису відмовився, процес опитування працівника зафіксовано засобами відеозапису.

Представник позивача вказав, що ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 є найманими працівниками ФОП ОСОБА_12 , ФОП ОСОБА_13 , ФОП ОСОБА_14 , ФОП ОСОБА_15 , ФОП ОСОБА_16 згідно укладених трудових та цивільно - правових договорів, які надані позивачем до матеріалів справи (т.1 а.с. 173-195).

Суд не приймає до уваги вказані докази, враховуючи вимоги ст.. 73 КАС України щодо належності докази, враховуючи те, що вказані первинні документи не були надані до контролюючого органу на вимогу про надання документів № ХК4488/303/ЗНД від 26.02.2019 року.

Натомість, обставини щодо виконання ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 трудових робіт на користь ТОВ «Сучасний модерн» підтверджується письмовими поясненнями вказаних осіб.

Стосовно посилань представник позивача на те, що ТОВ «Сучасний модерн» є користувачем лише певних нежитлових приміщень в нежитлових будівлях за адресами: м. ХаркіВ АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 , належним підтвердженням чого, як вважає позивач, є договори оренди (т.2 а.с. 97-234), то суд зазначає наступне.

Так, суд звертає увагу, що позивачем не надано витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності, за відсутності якого не вбачається за можливе встановити як підстави набуття ТОВ «СУЧАСНИМ МОДЕРН» права власності на частини приміщення в нежитловій будівлі розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , літ. А-4, 3-й поверх, нежитлової будівлі літ. «А4», 2 поверх, літ. А-4, 1-й поверх, літ. А-4 підвал, так і загальну площу об`єкту нерухомого майна та його реєстраційний номер.

Також, позивачем не надано правових підстав для передачі у тимчасове платне користування приміщення в нежитловій будівлі літ «Б-2» за адресою АДРЕСА_6, 2-й поверх Спільно Українсько-Американським підприємством «ЄВРОПОЛЬ» іншим суб`єктам господарювання зокрема ФОП ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ФОП ОСОБА_19 , ФОП ОСОБА_20 .

Суд також зауважує, що за відсутності технічної документації - технічного паспорту на нежитловий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами розташованого за адресами АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 не надається можливим встановити загальну площу об`єктів, площу кожного приміщення, їх розташування та призначення.

Зокрема, договір оренди №1101/2 від 05.12.2018 між ТОВ «Сучасний Модерн» та ФОП ОСОБА_21 передбачає передачу частини приміщення в нежитловій будівлі, розташоване за адресою АДРЕСА_5 , літ. А-4, 3-й поверх, загальною площею 348,00 кв.м. у тимчасове платне користування;

Договір оренди №1105/2 від 06.12.2018 між ТОВ «Сучасний Модерн» та ФОП ОСОБА_22 передбачає передачу частини приміщення в нежитловій будівлі, розташоване за адресою АДРЕСА_5 , літ. А-4, 3-й поверх, загальною площею 368,00кв.м. у тимчасове платне користування;

Договір оренди №11012/2 від 12.10.2018 між ТОВ «Сучасний Модерн» та ФОП ОСОБА_23 передбачає передачу частини приміщення в нежитловій будівлі, розташоване за адресою АДРЕСА_5 , літ. А-4, 3-й поверх, загальною площею 491,00кв.м. у тимчасове платне користування.

Отже, загальна площа одного і того ж самого об`єкту оренди у вказаних договорах є різною, що, в свою чергу, не може бути належним доказом на підтвердження реальності набуття права оренди позивачем вказаних приміщень.

Окрім того, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позивачем як під час інспекційного відвідування, так і під час звернення до адміністративного суду, надано акти прийому - передачі наданих у вигляді оренди послуг, та платіжного документу (бухгалтерського обліку). Таким чином, сам факт існування таких договорів не може свідчити про фактичне виконання зобов`язань (умов) за ними договорами, а отже посилання позивача на них як на беззаперечний доказ, який встановлює факт здійснення фактичної діяльності за вказаними адресами у зазначених приміщеннях для проведення господарської діяльності іншими суб`єктами господарювання окрім ТОВ «Сучасний Модерн» позивачем не доведений.

Суд також не приймає до уваги письмові пояснення, адресовані директору ТОВ «Сучасний модерн» ОСОБА_24 (т.1 а.с. 196-247), оскільки позивачем до суду не надано, а матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, яке відношення мають особи, які формували вказані пояснення, до діяльності позивача, враховуючи те, що позивачем не залучено жодних ідентифікуючих даних вказаних осіб, що, в свою чергу, вказує на недостовірність та неналежність таких письмових пояснень.

Посилання позивача на те, що ОСОБА_25 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 взагалі не мають жодного відношення до ТОВ «Сучасний модерн», тому відповідно ТОВ «Сучасний модерн» не пов`язаний з вказаними особами жодними трудовими відносинами у будь-якій формі, спростовуються письмовими поясненнями вказаних осіб та відеозаписом процесу опитування вказаних осіб.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що у штаті ТОВ «Сучасний модерн» перебуває ОСОБА_26 (прийнятий на роботу згідно наказу по особову складу ТОВ «Сучасний модерн» від 09.10.2018 року № 580-П), ініціали якого схожі з даними ОСОБА_9 , оскільки обставини виконання саме ОСОБА_9 трудових обов`язків на користь ТОВ «Сучасний модерн» підтверджуються його поясненнями та його свідченнями, які зафіксовані в процесі відеозйомки інспекційного відвідування.

Окрім того, стосовно виконання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , функцій прибирання приміщень ТОВ «Сучасний модерн», то суд вважає за потрібне зазначити, що посада «прибиральник» визначені Класифікатором професій ДК 03:2010, який призначений для застосування центральними органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, Федерацією роботодавців України, всіма суб`єктами господарювання під час запису про роботу у трудові книжки працівників.

Таким чином, предметною сутністю послуг виконання робіт з прибирання приміщень є власне праця працівника щодо здійснення та забезпечення трудової функції в діяльності ТОВ «Сучасний модерн» за посадою "прибиральник", тобто сам процес праці (роботи по прибиранню), тоді як предметом договору про надання послуг мають бути виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт, які виконавець повинен передати замовнику.

При цьому, суд не приймає до уваги обставини того, що ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 перебували на стажуванні у ТОВ «Сучасний Модерн», оскільки відносини між роботодавцем і працівником, що виникають при проходженні стажування, в основу яких покладено принцип підпорядкування і субординації та обов`язок виконання правил внутрішнього трудового розпорядку і внесення запису про стажування до трудової книжки працівника, не можуть регламентуватись нормами ЦК України.

Дослідивши зміст взаємовідносин громадян ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з ТОВ «Сучасний модерн», то суд зазначає наступне.

Так, Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини. Законодавство про працю встановлює високий рівень умов праці, всемірну охорону трудових прав працівників.

Відповідно до частини 2 статті 2 КЗпП працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Згідно положень частини першої статті 21 КЗпП трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати "умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Отже, з аналізу зазначеної норми, трудовий договір характеризується, зокрема, тим, що працівник не сам організовує роботу і виконує її не на власний ризик та розсуд, а підпорядковується відповідним посадовим особам, водночас на підприємстві має вестись табель відпрацьованого часу, що є особливістю трудових правовідносин. В трудових договорах також визначається обов`язок працівника щомісячно виконувати відповідні роботи в межах робочого процесу підприємства, а за невиконання обов`язків визначено матеріальну чи дисциплінарну відповідальність.

При цьому, Верховний Суд України у пункті 7 постанови Пленуму від 6 листопада 1992 року №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" роз`яснив, що фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома роботодавця.

Нормами статті 24 КЗпП України встановлено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання такої форми є обов`язковим: при організованому наборі працівників; при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; при укладенні контракту; у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); при укладенні трудового договору з фізичною особою; в інших випадках, передбачених законодавством України.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Натомість, цивільно-правовий договір - це угода між сторонами: громадянином і організацією (підприємством, тощо) на виконання першим певної роботи (а саме: договір підряду, договір про надання послуг тощо), предметом якого є надання певного результату праці.

Так, суд зазначає, що працівники реалізують своє право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Працівника приймають на роботу (посаду) для виконання певної роботи за конкретною кваліфікацією, професією, посадою з підпорядкуванням правилам внутрішнього трудового розпорядку. Прийняття на роботу здійснюється відповідно до штатного розпису підприємства, установи чи організації - працівника приймають на роботу (посаду), яка включена до штату роботодавця, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені законодавством про працю гарантії та компенсації.

Проте, в окремих випадках робота може виконуватися не за трудовим договором, а на іншій юридичній підставі. Зокрема, можливе виконання роботи за договорами цивільно-правового характеру.

Згідно ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Тобто, предметом цивільно-правових договорів є результат праці, який підлягає вимірюванню у конкретних фізичних величинах, а не процес роботи.

Стосовно посилань позивача на те, що законодавство не містить обов`язкових приписів в яких випадках сторони зобов`язані укладати трудові договори, а у яких цивільно-правові сторони договору (замовник і виконавець) вільні у своєму виборі щодо форми оформлення трудових відносин, а тому на свій розсуд вправі визначити вид договору, який укладається, то суд зазначає наступне.

Цивільно-правові і трудові відносини мають різну правову природу, підстави їх виникнення, предмет та метод правового регулювання. При виконанні робіт (наданні послуг) згідно цивільно-правовими договорами трудові відносини взагалі не виникають і сторона працівника та роботодавця в принципі відсутня.

Згідно постанови Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №820/1432/17, висловлено правову позицію про те, які ознаки договору носять трудовий характер.

Окремо суд на виконання ч.5 ст.242 КАС України бере до уваги, що правовий висновок з приводу кваліфікації відносин як трудових міститься у постанові Верховного Суду від 26.09.2018р. по справі №822/723/17 (адміністративне провадження №К/9901/3264/17), де указано, що основною ознакою, яка відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату; Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду; З аналізу наведених норм вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Щодо цивільного договору про надання послуг, необхідно зазначити, що згідно зі ст.901 ЦКУ договором про надання послуг є договір, відповідно до якого одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлене договором.

Тобто ключовою умовою, що зумовлює укладання договору про надання послуг є те, що надавана послуга споживається в процесі її надання. Чинне законодавство не містить визначення споживання послуги. Разом з тим, згідно з Державним класифікатором продукції і послуг затвердженим наказом Держстандарту України від 30.12.1997 року №822, послуга - це наслідок безпосередньої взаємодії між постачальником і споживачем та внутрішньої діяльності постачальника для задоволення потреб споживача.

Частина 1 статті 837 ЦК не містить поняття "певна робота". Чинне законодавство також не дає такого визначення. Проте стаття 1 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12.05.91 року №1023 визначає поняття виконавець - суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги; а також поняття як робота - діяльність виконавця, результатом якої є виготовлення товару або зміна його властивостей за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Договір про надання послуг має певні схожі риси з трудовим договором, оскільки обидва договори спрямовані на регулювання процесу виконання роботи. Відмінності полягають в наступному: 1) організація роботи, її забезпечення в цивільному договорі покладається на виконавця, а в трудовому - на роботодавця; 2) робітник підлягає правилам внутрішнього трудового розпорядку, на нього поширюються всі гарантії та пільги, передбачені трудовим законодавством (лікарняні, відпустки, норми праці та відпочинку та інше). В договірних правовідносинах виконавець не користується такими пільгами; 3) оплата в договорі здійснюється за результат, а в трудовому - за процес виконання роботи; 4) виконавець самостійно визначає порядок, способи досягнення результату, а робітнику це встановлює роботодавець; 5) строк виконання певної роботи в цивільному договорі має істотне значення, а в трудовому робота може виконуватись протягом невизначеного часу; 6) ризик випадкового знищення матеріалу, результату робіт і інші ризики несе виконавець, а в трудовому договорі - роботодавець; 7) договори про надання послуг можуть виконувати як фізичні особи так і юридичні з залученням до виконання і інших осіб, в трудовому - робота виконується фізичною особою - робітником тільки особисто.

Таким чином, з урахуванням вище зазначених норм законодавства, договір про надання послуг може укладатись для задоволення потреб суб`єкта господарювання, не пов`язаних із діяльністю, спрямованою на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, спрямованою на досягнення економічних, соціальних та інших результатів без мети одержання прибутку.

У разі, якщо робота, виконувана особою на користь суб`єкта господарювання, збігається з видом його економічної діяльності або є роботою з обслуговування його діяльності, то робота такої особи повинна виконуватись на умовах трудового договору.

Відповідно до статті 42 Господарського кодексу України (далі - ГК України) підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом (стаття 43 ГК України).

Підприємці мають право укладати з громадянами договори щодо використання їх праці. При укладенні трудового договору (контракту, угоди) підприємець зобов`язаний забезпечити належні і безпечні умови праці, оплату праці не нижчу від визначеної законом та її своєчасне одержання працівниками, а також інші соціальні гарантії, включаючи соціальне й медичне страхування та соціальне забезпечення відповідно до законодавства України. (стаття 46 ГК України).

Таким чином, з урахуванням вимог ГКУ договір про надання послуг може укладатись для задоволення потреб суб`єкта господарювання, не пов`язаних із діяльністю, спрямованою на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру.

Крім того, ст.54 ГКУ передбачено, що на суб`єктів господарювання, які здійснюють некомерційну господарську діяльність поширюються загальні вимоги щодо регулювання господарської діяльності з урахуванням особливостей її здійснення різними суб`єктами господарювання, які визначаються ГКУ та іншими законодавчими актами. У зв`язку з цим, договір про надання послуг може укладатись для задоволення потреб суб`єкта господарювання, який здійснює некомерційну господарську діяльність, для задоволення його потреб не пов`язаних зі своєю діяльністю спрямованою на досягнення економічних, соціальних та інших результатів без мети одержання прибутку.

Основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Таким чином, у разі, якщо робота, виконувана особою на користь суб`єкта господарювання, збігається з видом його економічної діяльності або є роботою з обслуговування його діяльності, то робота такої особи повинна виконуватись на умовах трудового договору.

Представник позивача вказав, що громадяни ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (т.1 а.с. 25), надавати ТОВ «Сучасний модерн» послуги за цивільно - правовими договорами від 28.01.2019 року (т.1 а.с. 150-168).

Так, дослідивши зміст вказаних договорів (які мають ідентичну правову конструкцію), суд зазначає, що предметом вказаних право чинів є переміщення товарів у складських приміщеннях та розстановка товарів у складських приміщеннях (п.1 договорів).

Згідно актів надання послуг від 26.02.2019 року замовник ТОВ «Сучасний модерн» прийняв надані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 послуги, а згідно видатковими касовими ордерами від 26.02.2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 сплачено кошти за надані послуги по цивільно-правовим договорам від 28.01.2019 року .

Отже, договори про надання послуг з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 передбачають виконання функцій, властивих саме найманому працівнику і спрямовані не на досягнення кінцевого результату, а на процес виконання функцій, а робота, яку виконували ці працівники є роботою з обслуговування діяльності підприємства.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що договори про надання послуг ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 мають ознаки трудового договору, а надані позивачем договори підміняють трудовий договір, враховуючи також те, що надані позивачем акти не містять чіткого визначення змісту та обсягу господарської операції, одиниці виміру господарської операції.

Окремо суд зважає за необхідне зазначити, що усі перелічені вище роботи (прибирання приміщень, переміщення товарів, розтановка товарів) поглинаються процесом організації ТОВ «Сучасний модерн» власної господарської діяльності, а організація цих відносин як цивільних є об`єктивно неможливою з огляду на те, що потреба підприємства у цих роботах виникає постійно та безперервно і саме у процесі поточного щоденного функціонування, а відтак, не може бути визначена наперед.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вищезазначені 11 найманих працівників були допущені до роботи без укладання з ними трудового договору та без повідомлення територіального органу Державної фіскальної служби за місцем обліку її як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за відповідною формою до початку роботи працівника за укладеним трудовими договором в спосіб визначений постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 р. № 413, чим порушено вимоги частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України.

Стосовно припису про усунення виявлених порушень № ХК4488/303НП/2НП/3НП/АВ/П від 15.03.2019 року, то суд зазначає наступне.

Статтею 265 КЗпП України передбачена відповідальність за порушення законодавства про працю.

Так, накладено штраф на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України - фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) - тридцятикратйому розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Відповідно до абз. 4 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, ссуть відповідальність у вигляді штрафу в разі недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

В силу вимог абз. 8 ч. 2 ст. 265 КЗпП України - порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати.

Відповідно до пункту 23 Порядку, припис є обов`язковим для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об`єктом відвідування порушень законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Згідно з положеннями пункту 19 Порядку припис про усунення порушень законодавства про працю складається виключно у разі їх виявлення.

Пунктами 24, 25 Порядку передбачено, що у приписі зазначається строк для усунення виявлених порушень, а після закінчення зазначеного у ньому строку усунення недоліків, здійснюється перевірка стану виконання припису, якщо об`єкт відвідування, тобто юридичні особи (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичні особи, які використовують найману працю, не надав відповідь або надав її в обсязі, недостатньому для підтвердження факту усунення виявлених порушень.

Отже, обов`язковою умовою можливості виконання припису є наявні порушення законодавства про працю, виявлені інспектором праці під час інспекційного відвідування, які мають бути усунені.

Таким чином, відповідно до пункту 29 Порядку № 295 заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використанпя праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Вказана правова позиція також узгоджується з правовою позицією Верховного суду, яка викладена в рішенні від 22.03.2018 по справі № 697/2073/17.

Враховуючи викладене, а також враховуючи те, що під час інспекційного відвідування позивачем не надано доказів, що були надані в судовому засідання стосовно виконання ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 . трудових обов`язків перед іншими роботодавцями, а також враховуючи характер трудових відносин інших працівників з ТОВ «Сучасний модерн» без укладення позивачем трудового договору, то суд приходить до висновку, що ГУ Держпраці у Харківській області прийнято припис №ХК4488/303НП/2НП/3НП/АВ/П від 15.03.2019 року та постанову №ХК4488/303/НП/2НП/ЗНП/АВ/П від 12.04.2019 року у відповідності до вимог чинного законодавства, обґрунтовано та із зясуванням всіх обставин справи.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно;6) розсудливо;7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 1 ст. 77 КАС України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 6-9, 14, 243-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СУЧАСНИЙ МОДЕРН" до Головного управління Держпраці у Харківській області про визнання протиправними та скасування наказу, припису і постанови, визнання дій протиправними - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 24 жовтня 2019 року.

Суддя Горшкова О.О.