Справа № 804/803/17
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2019-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

23 жовтня 2019 року

Київ

справа №804/803/17

провадження №К/9901/48951/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Білак М. В., Губської О. А.

розглянув у порядку письмового провадження в касаційній інстанції справу

за позовом Громадської організації «Дніпропетровської незалежної правозахисної громадської організації» в інтересах члена організації ОСОБА_1 до голови Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, т. в. о. заступника начальника - начальника слідчого відділу Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Євлахова С. О. про визнання незаконними дій і бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена організації ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2017 року (суддя Чумак С. Ю.).

І. Обставини справи

1. У січні 2017 року Громадська організація «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» (надалі також позивач, Громадська організація) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду в інтересах члена Громадської організації ОСОБА_1 (надалі також ОСОБА_1 ) до голови Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, т. в. о. Заступника начальника - начальника слідчого відділу Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Євлахова С. О., в якому просила:

1.1. визнати незаконною бездіяльність суб`єкта владних повноважень, голови ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, яка виразилась у ненаданні ОСОБА_1 постанови про відшкодування матеріальної шкоди та витрат на правову допомогу в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України № 266/94-ВР, у відповідь на його заяву від 31 жовтня 2016 року № С-9206;

1.2. визнати незаконними дії суб`єкта владних повноважень, т. в. о. заступника начальника - начальника слідчого відділу Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Євлахова С. О., щодо надіслання ОСОБА_1 у відповідь на його заяву від 31 жовтня 2016 року № С-9206 простого листа від 1 грудня 2016 року № 37/5-С-2/10, 2/11, 2/14, 2/18, замість передбаченої статтею 12 Закону України № 266/94-ВР постанови про відшкодування матеріальної шкоди та витрат на правову допомогу;

1.3. зобов`язати голову ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області надати ОСОБА_1 у 15-денний строк з дня ухвалення постанови Дніпропетровським окружним адміністративним судом постанову про відшкодування матеріальної шкоди та витрат на правову допомогу в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України № 266/94-ВР, у відповідь на його заяву від 31 жовтня 2016 року № С-9206.

2. Дніпропетровський окружний адміністративний суд ухвалою від 31 січня 2017 року повернув зазначений адміністративний позов з підстав, установлених пунктами 3, 4 статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) в редакції, що діяла на час постановлення цієї ухвали.

3. Позивач оскаржив зазначену ухвалу в апеляційному порядку.

4. Ухвалою від 31 березня 2017 року Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд відмовив у задоволенні клопотання особи, яка подала апеляційну скаргу, про звільнення від сплати судового збору та залишив без руху апеляційну скаргу через її невідповідність вимогам частини шостої статті 187 КАС України в наведеній редакції та надав строк для сплати судового збору протягом 10 днів з дня отримання ухвали.

5. Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 13 квітня 2017 року повернув апеляційну скаргу Громадської організації на підставі пункту 1 частини третьої статті 108, частини третьої статті 189 КАС України у вказаній вище редакції у зв`язку із невиконанням вимог частини шостої статті 187 цього ж Кодексу в частині долучення до апеляційної скарги документа про сплату судового збору.

ІІ. Провадження в суді касаційної інстанції

6. Позивач, уважаючи судове рішення суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги ухваленим із порушенням вимог процесуального закону, подав касаційну скаргу. Касаційна скарга, з-поміж іншого, обґрунтована тим, що мотиви, з яких позивача не допущено до правосуддя, не ґрунтуються на положеннях Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» (тут і надалі наводиться у редакції Закону України від 6 грудня 2016 року № 1774-VIII, яка діяла на час звернення позивача з апеляційною скаргою; надалі - Закон № 3674-VІ). Так, на думку автора касаційної скарги, вказаний Закон не зобов`язує сплачувати судовий збір неприбуткові громадські організації без статусу юридичної особи, а тому суд апеляційної інстанції помилково залишив апеляційну скаргу без руху у зв`язку з несплатою судового збору та, відповідно, повернув її апелянтові.

7. У касаційній скарзі автор просить скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

8. Вищий адміністративний суд України ухвалою від 18 вересня 2017 року залишив без змін ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2017 року.

9. За результатом перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 18 вересня 2017 року в порядку, визначеному главою 3 розділу IV КАС України у згаданій редакції, Верховний Суд постановою від 12 квітня 2018 року скасував судове рішення Вищого адміністративного суду України, а справу передав на розгляд до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

ІІІ. Оцінка Верховного Суду

10. Проаналізувавши доводи касаційної скарги, матеріали справи та мотиви, покладені в основу оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції, врахувавши усталену судову практику зі спірного питання, Верховний Суд виходить із такого.

11. Так, відмовляючи у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, залишаючи без руху апеляційну скаргу Громадської організації в інтересах її члена ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 січня 2017 року та в подальшому повертаючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції виходив із того, що стаття 5 Закону № 3674-VІ не звільняє Громадську організацію від сплати судового збору за подання скарги до суду, а також констатував відсутність доказів, які давали би підстави для звільнення апелянта від сплати судових витрат відповідно до статті 88 КАС України (у відповідній редакції).

12. Частиною першою статті 1 Закону № 3674-VІ визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

13. Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 3674-VІ платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

14. Розміри ставок судового збору визначені статтею 4 Закону № 3674-VІ. Зокрема, підпунктом 5 пункту 2 частини другої цієї статті ставка судового збору за подання до адміністративного суду апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду визначена на рівні 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

15. Частиною першою статті 5 Закону № 3674-VI встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються:

1) позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі;

2) позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи;

3) позивачі - у справах про стягнення аліментів;

4) позивачі - у справах щодо спорів, пов`язаних з виплатою компенсації, поверненням майна, або у справах щодо спорів, пов`язаних з відшкодуванням його вартості громадянам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні»;

5) особи, які страждають на психічні розлади, та їх представники - у справах щодо спорів, пов`язаних з розглядом питань стосовно захисту прав і законних інтересів особи під час надання психіатричної допомоги;

6) позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення;

7) громадяни, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб;

8) інваліди Великої Вітчизняної війни та сім`ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи;

9) інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів;

10) позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи;

11) виборці - у справах про уточнення списку виборців;

12) військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків;

13) учасники бойових дій, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав;

14) позивачі - у справах у порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту";

15) фізичні особи (крім суб`єктів підприємницької діяльності) - кредитори, які звертаються з грошовими вимогами до боржника щодо виплати заборгованості із заробітної плати, зобов`язань внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян, виплати авторської винагороди та аліментів, - після оголошення про порушення справи про банкрутство, а також після повідомлення про визнання боржника банкрутом;

15-1) органи місцевого самоврядування - за подання заяви про визнання спадщини відумерлою;

16) позивачі - за подання позовів щодо спорів, пов`язаних з наданням статусу учасника бойових дій відповідно до пунктів 19, 20 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;

17) засуджені до покарання у виді довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк та до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, а також особи, взяті під варту, - у справах, пов`язаних із питаннями, які вирішуються судом під час виконання вироку відповідно до статті 537 Кримінального процесуального кодексу України, у разі відсутності на їхніх особових рахунках коштів, достатніх для сплати судового збору;

18) Пенсійний фонд України та його органи, органи Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та Фонду соціального страхування України;

19) органи виконавчої влади Автономної Республіки Крим, структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчі органи міських рад, на які покладено завдання щодо вирішення питань соціального захисту населення;

20) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, структурні підрозділи виконавчих органів міських рад міст обласного значення та об`єднаних територіальних громад, на які покладені функції із здійснення контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення.

16. За змістом статті 8 Закону № 3674-VІ, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

17. Верховний Суд відхиляє доводи автора касаційної скарги на те, що позивачем у справі є громадська організація, яка не є прибутковою та не має власних коштів та майна, а тому має бути звільнена від сплати судового збору, адже, як слідує із матеріалів справи, дана громадська організація звернулася до суду в інтересах фізичної особи - ОСОБА_1 , а не у власних інтересах, а тому підстави для застосування статті 8 Закону № 3674-VІ відсутні. Суд зазначає, що у разі звернення до суду громадської організації в інтересах інших осіб, така громадська організація в розумінні Закону № 3674-VІ повинна сплатити судовий збір, якщо від сплати збору не звільнений позивач, в інтересах якого звертається до суду громадська організація. Тобто наявність чи відсутність підстав для сплати судового збору пов`язана не зі статусом громадської організації, яка діє в інтересах певної особи, а безпосередньо з цією особою - позивачем.

18. Аналогічний підхід до розуміння Закону № 3674-VІ застосовано у постановах Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі № 804/6859/16 (постанова Верховного Суду у складі колегії судової палати з розгляду справ виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду), від 4 грудня 2018 року у справі № 804/5389/17, від 27 червня 2019 року у справі № 804/6117/17, від 9 серпня 2019 року у справі № 804/6860/16.

ІV. Висновок за результатом розгляду касаційної скарги

19. За наведеного правового регулювання та обставин справи висновок апеляційного суду про невідповідність поданої Громадською організацією апеляційної скарги вимогам процесуального закону в аспекті ненадання документу про сплату судового збору та, відповідно, про не усунення відповідних недоліків в установлений судом строк, є цілком обґрунтованим.

20. Отже, Верховний Суд констатує, що оскаржувана ухвала про повернення апеляційної скарги ґрунтується на належним чином досліджених фактичних обставинах справи, яким надана юридична оцінка із правильним застосуванням норм процесуального права.

21. Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

V. Судові витрати

22. Зважаючи на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати не розподіляються.

Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена організації ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2017 року у справі № 804/803/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Головуючий М. І. Смокович

Судді М. В. Білак

О. А. Губська