Справа № 640/18926/18
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Файдюка В.В., Собківа Я.М.

за участю секретаря судового засідання Білоус А.С.;

представника позивача: Ялі К.А.;

представника відповідача: не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Промсила» на рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 19 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Промсила» до Головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві про визнання протиправними та скасування наказу та податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Промсила» (надалі - позивач), звернулось до Окружного адміністративного суду м.Києва із позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (надалі - відповідач), у якій просить суд:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 16.07.2018 р. № , №;

- визнати протиправним наказ про проведення перевірки від 04.06.2018 р.

Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 19.07.2019 р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час прийняття рішення порушено норми матеріального та процесуального права. Вважає, що наслідки перевірки, проведеної в рамках кримінального провадження, не можуть бути підставою для визнання господарських операцій позивача безтоварними, а відтак прийняття відповідачем оскаржуваних податкових повідомлень-рішень є протиправним.

Відповідач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Вважає, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи. Про причини неявки в судове засідання не повідомив.

У відповідності до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що посадовими особами відповідача з 13.06.2018 р. по 19.06.2018 р. проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з низкою контрагентів за період з 01.01.2014 р. по 29.07.2016 р., результати якої оформлені актом перевірки від 25.06.2018 №153/26-15-14-07-02-10/37116243 (далі по тексту - акт перевірки).

Перевіркою встановлено порушення позивачем:

- п.44.1 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 02.12.2010 №2755-VI, зі змінами та доповненнями, в результаті чого занижено суму податку на прибуток, що підлягає сплаті в бюджет на загальну суму 50 475,00 за 2016 рік.

- п.198.2, п.198.3, п.198.6, ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, зі змінами і доповненнями, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість на загальну суму 73 060,00 грн., в тому числі по періодах за:

- за листопад 2015 року на суму 36 586,0 грн.;

- за січень 2016 року на суму 3 070,0 грн.

- за лютий 2016 року на суму 5 360,0 грн.

- за березень 2016 року на суму 28 044,0 грн.

За результатами проведеної перевірки відповідачем 16.07.2018 р. винесено наступні податкові повідомлення-рішення:

- № , яким позивачу нараховано податкові зобов`язання із податку на прибуток: 50 475,00 грн. за основаним платежем, та 12 619,00 грн. штрафних санкцій, всього 63 094,00 грн.;

- № , яким позивачу нараховано податкові зобов`язання із податку на додану вартість: 73 060, 00 грн. за основаним платежем, та 18265,00 грн. штрафних санкцій, всього 91 325,00 грн.;

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, як і наказ про призначення перевірки, позивач звернувся з позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що господарські операції позивача з ТОВ «Макао Союз», ТОВ «Панорама-Скай», ТОВ «Будівельна компанія «Профбуд-2015», ТОВ «Інтербілд Комьюніті», ТОВ «Бром Форс», ТОВ «ЄС «Європейська будівельно фасадна компанія» не підтверджуються належним чином завіреними первинними документами, що свідчить про відсутність реальності їх здійснення, у тому числі у зв`язку із наявністю у матеріалах справи кримінальних проваджень. Також суд першої інстанції зазначив про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині скасування наказу про проведення перевірки, оскільки після проведення перевірки права платника податків порушують лише наслідки проведення відповідної перевірки, які можуть бути оскаржені у судовому порядку.

Надаючи оцінку спірним праводносинам, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України (надалі -ПК України) документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Пункт 78.1 ст. 78 ПК України визначає вичерпний перелік обставин для здійснення документальної позапланової перевірки.

Відповідно до пп. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: отримано судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки винесену ними відповідно до закону.

Як вбачається з матеріалів справи, контролюючим органом на підставі направлення від 06.06.2018 р. № 584/26-15-14-07-02-18, відповідно до п.п. 78.1.11 п.78.1 ст. 78 Податкового кодексу України у зв`язку із надходженням ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м.Києва від 01.08.2016 р. у справі № 760/6919/16-к, винесеної в рамках кримінального провадження від 08.12.2015 р. № 0000630 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 4 ст. 190 КК України та на підставі наказу ГУ ДФС у м.Києві від 04.06.2018 р. № 9314, проведена документальна позапланова перевірка ТОВ «Управляюча компанія «Промсила» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин за період з 01.01.2014 р. по 29.07.2016 р. з рядом суб`єктів господарювання відповідно до ухвали Солом`янського районного суду м.Києва від 01.08.2016 р. № 760/6919/16-к.

Позивач вважає винесений відповідачем наказ про проведення перевірки протиправним, оскільки 19.12.2019 р. ухвалою Київського апеляційного суду у справі № 760/6919/16-к ухвала Солом`янського районного суду м.Києва від 01.08.2016 р. була скасована.

Разом з тим, надаючи оцінку оскаржуваному наказу, суд першої інстанції зазначив, що платник податку, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки, зокрема виїзної, щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до податкової перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відтак, з огляду на наведене, позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки.

В іншому разі в задоволенні відповідних позовів має бути відмовлено, оскільки правові наслідки оскаржуваних дій за таких обставин є вичерпаними, а отже, задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав платників податків, оскільки після проведення перевірки права платника податків порушують лише наслідки проведення відповідної перевірки.

Таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 14.11.2018 р. (справа №815/2268/17).

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги той факт, що позивачем було допущено посадових осіб відповідача на підставі наказу та направлення до проведення перевірки, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що на цій стадії відсутні підстави для оскарження відповідного наказу, проте наявні підстави для перевірки судом наявності або відсутності порушень податкового законодавства в господарській діяльності позивача, що була відображена в акті перевірки.

Приписами п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що господарською діяльністю є діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи.

Приписами абз. 1 п. 138.2 ст. 138 ПК України визначено, що витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України).

Згідно з п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1. ст. 188 ПК України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку, окрім іншого, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України. Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, або дата відвантаження товарів. База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.

Відповідно до п. 201.1, п. 201.4, п. 201.6 ст. 201 ПК України платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один із способів, визначених п. 201.1 ст. 201 ПК України; податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов`язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця; податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов`язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Пунктом 200.1 ст. 200 ПК України встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. В свою чергу, право на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно з п. 198.1 ст. 198 ПК України виникає, окрім іншого, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

При цьому, відповідно до п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за встановленою ставкою, протягом такого звітного періоду, окрім іншого, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст.201 Кодексу).

З аналізу наведених законодавчих приписів вбачається, що необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до податкового кредиту та витрат, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування податком на прибуток, є факт придбання товарів (послуг) з метою їх використання в господарській діяльності, який має бути фактично здійсненим і підтвердженим належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

При цьому, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Як вбачається із висновків акту перевірки, позивачем занижено податкові зобов`язання з податку на прибуток та податку на додану вартість по відносинам з такими контрагентами позивача: ТОВ "Бром форс" (код 39879596), ТОВ "Макао Союз" (код 39938750), ТОВ "ЄС "Європейська будівельно-фасадна компанія" (код 36850050), ТОВ "Інтербілд Комьюніті" (код 39932429), ТОВ «Панорама-Скай» (код 39343141), ТОВ "БК "Профбуд-2015" (код 39669448) за період травень 2015 року, листопад 2015 року, січень 2016 року, лютий 2016 року та березень 2016 року.

Судом першої інстанції встановлено, що між ТОВ «Управляюча компанія «Промсила» (замовник) та ТОВ «Макао Союз» (підрядник), укладено договір №М10/3 від 10.03.2016 р., за яким підрядник повинен був своїми силами і засобами виконати роботи по монтажу та разовому технічному обслуговуванню належних замовнику кондиціонерів за адресою: м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-д. (т.1, арк. 49-52).

Також, між цими ж сторонами укладено договір №М1/3 від 01.03.2016 р., за яким підрядник взяв на себе обов`язок своїми силами і засобами виконати будівельно-ремонтні роботи у офісному приміщенні площею 20,7 кв.м. за адресою: м. Черкаси, проспект Хіміків, 74 (т.1, арк. 53-62).

Між ТОВ «Управляюча компанія «Промсила» та ТОВ «Панорама-Скай» укладено договір №15/02 від 15.02.2016 про купівлю-продаж товарів (офісних меблів) (т.1, арк. 63-68), договір №14/04 від 14.03.2016 про купівлю-продаж товарів (офісна техніка) (т.1, арк. 69-75), договір №26/01 від 26.01.2016 про купівлю-продаж товарів (офісна техніка та меблі) (т.1, арк. 76-89).

Надано до цих операцій видаткові накладні та рахунки-фактури, при цьому у видаткових накладних відсутні посилання про отримання вказаних ТМЦ за довіреністю.

Між ТОВ «Управляюча компанія «Промсила» та ТОВ «Будівельна компанія «ПРОФБУД-2015» (підрядник) укладено договір №П 10-03 від 30.03.2016 р., за яким підрядник бере на себе зобов`язання своїми силами і засобами виконати ремонт та облаштування покрівлі складського приміщення за адресою: м. Київ, вул. Причальна, 5-а (т.1, арк. 90-101), а також між тими ж сторонами укладено договір №П 4-3 від 30.03.2016 р., за яким підрядник бере на себе зобов`язання своїми силами і засобами виконати ремонт та облаштування рампи складського приміщення за адресою: м. Київ, вул. Причальна, 5-а (т.1, арк. 102-110).

При цьому, перевіркою встановлено, що позивач використовує приміщення за адресою: м. Київ, вул. Причальна, 5а, згідно договору про надання послуг зберігання від 22.08.2014 р. № 19/12-39, умови якого не передбачали можливість поліпшення позивачем умов відповідних приміщень, які не належать позивачу.

Між ТОВ «Управляюча компанія «Промсила» та ТОВ «Інтербілд Комьюніті» укладено договір №Д-29/1 на виконання робіт по розробці конструкторської документації від 29.10.2015 р. розподільчих шинних систем (т.1, арк. 115-121). При цьому, кошторис між цими сторонами за цим договором не був погоджений позивачем (т.1, арк. 118).

Між цими ж сторонами укладено договір №3/11-15 від 03.11.2015 р., за яким цей підрядник бере на себе зобов`язання своїми силами і засобами виконати роботи по прокладці повітряної кабельної лінії ЛЕП-0,4 кВ довжиною 300 м., на території ГОСТ "МАЯК" за адресою: Київська обл., Бориспільський район, с. Кийлів.

Між ТОВ «Управляюча компанія «Промсила» та ТОВ «Бром Форс» (постачальник), укладено договір №Д-30/10 від 30.10.2015 на поставку продукції "Розподільчі шинні системи 1250А" (Т.1, арк. 136-144).

Судом встановлено, що вказані розподільчі шинні системи придбані на виконання договорів позивача та ТОВ "Інтербілд Комьюніті", які були описані вище. Хоча відносно цього контрагента в матеріалах справи наявні докази фіктивного підприємництва.

Щодо взаємовідносин ТОВ «Управляюча компанія «Промсила» та ТОВ «ЄС «Європейська будівельно фасадна компанія», то у справі наявна видаткова накладна на поставку деталей та рахунок на оплату, про вказані первинні документи вимогам не відповідають, оскільки не містять ПІБ осіб, що їх склали та підписали (Т.1, арк. 145-146).

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що по всім вищевказаним господарським операціям позивачем жодним чином не обґрунтовано ділової мети замовлення вказаних робіт; не підтверджено належними доказами оплату за виконані роботи та надані послуги; не надано доказів поставки товарів та їх отримання уповноваженими особами, що свідчить про те, що контрагентами позивача здійснено безпідставне документальне оформлення господарських операцій з метою формування позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість та податку на прибуток за операціями, які в дійсності не відбувались. В матеріалах справи також відсутні податкові накладні, які є підставою для формування податкового кредиту.

Судом першої інстанції також встановлено, що первинні документи від ТОВ «Макао Союз» (код 39938750) підписані ОСОБА_1 , від імені ТОВ «Панорма -Скай» (код 39343141) ОСОБА_3 , які на допитах в рамках кримінального провадження стверджували, що таких документів не підписували та до господарської діяльності вказаних товариств не мають жодного відношення. Копії відповідних протоколів допитів надані суду та наявні в матеріалах справи (т.1, арк. 221-251).

В матеріалах справи наявна ухвала Печерського районного суду м. Києва від 05.07.2018 у справі 757/15754/18-к про звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 205 КК України ОСОБА_4 (ТОВ "Інтербілд Комьюніті") з нереабілітуючих обставин, за злочин, передбачений ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205-1 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності (т.2, арк. 64-65).

Відповідно до ч. 6 ст. 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Суд першої інстанції зазначив, що первинні документи від імені ТОВ «Інтербілд Комьюніті» підписані директором ОСОБА_4 , який також підтвердив на допитах, що таких документів не підписував та до господарської діяльності вказаного товариства немає жодного відношення.

За судовим дорученням в якості свідка був допитаний ОСОБА_5 директор ТОВ «ЄС «Європейська будівельно-фасадна компанія», яка придбала товари у ТОВ «Металлсервіс Україна». Вказаний свідок в судовому засіданні підтвердив, що первинних документів не підписував, господарською діяльністю цієї компанії не займався.

Отже, податкові накладні, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані від імені осіб, які заперечують свою участь у створенні та діяльності контрагентів платника податків, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним.

Оскільки наявні в матеріалах справи документи щодо здійснення господарських операцій позивача з контрагентами, директори яких заперечують свою участь у створенні та діяльності вказаних підприємств - контрагентів позивача, суд вважає, що вказані документи не є належним чином оформленими та не містять ознак первинних документів у розумінні положень Податкового кодексу України, Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що такі документи не можуть бути враховані як юридично значимі документи на підтвердження виконання спірних операцій та, відповідно, для цілей відображення спірних операцій в бухгалтерському та податкового обліку, а отже і для цілей формування спірних сум податкового кредиту.

Виходячи із наведеного вище, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про правомірність винесення відповідачем податкових повідомлень-рішень від 16.07.2018 р. № , яким позивачу нараховано податкові зобов`язання із податку на прибуток в розмірі 63 094,00 грн.; № , яким позивачу нараховано податкові зобов`язання із податку на додану вартість в розмірі 91 325,00 грн.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, за наслідками розгляду справи, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення вимог позивача.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України залишити апеляційну скаргу без задоволення, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Промсила» залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м.Києва 19 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді: В.В.Файдюк

Я.М. Собків

Повний текст постанови виготовлено 24.10.2019 р.