Справа № 520/9710/19
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2019-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 р.Справа № 520/9710/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Калиновського В.А. , Сіренко О.І. ,

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 19.09.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Панченко О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 19.09.19 року по справі № 520/9710/19

за позовом ОСОБА_1

до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області третя особа Головне управління ДФС у Харківській області

про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив суд скасувати арешт, накладений постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Орджонікідзевського районного управління юстиції Гординським І.Ю. серії АА №127586 від 09.04.2002 року при примусовому виконанні виконавчого листа, виданого 20.09.2001 року Харківським місцевим судом Харківської області про конфіскацію майна ОСОБА_1 , а саме: кв. АДРЕСА_1 .

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 19.09.2019 року відмовлено у відкритті провадження у справі №520/9710/19 за позовом ОСОБА_1 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, третя особа: Головне управління ДФС у Харківській області про зняття арешту з майна.

Роз`яснено позивачеві, що розгляд справи віднесено до юрисдикції загального місцевого суду в порядку цивільного судочинства.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, позивач в апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до договору купівлі-продажу від 20.05.1997 року, який посвідчений державним нотаріусом 4-ї Харківської державної нотаріальної контори Кадацькою Н. І., ОСОБА_1 на праві приватної власності належить кв. АДРЕСА_1 . Також право власності підтверджується довідкою № 1057852 від 08.04.2019 року виданої КП «ХМБТІ».

Також в апеляційній скарзі зазначено, що арешт накладений постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Орджонікідзевського районного управління юстиції Гординським І. Ю. серії АА № 127586 від 09.04.2002 року на квартиру АДРЕСА_1 не дає можливості позивачу та членам його сім`ї у повному обсязі володіти, користуватись та розпоряджатись належним їм на праві власності житлом, так як арешт не знято, у зв`язку із чим позивач був вимушений звернутися до суду для захисту своїх законних прав та інтересів.

Враховуючи, що виконавчий лист був виданий на виконання вироку в частині конфіскації майна, а не на виконання судового рішення у цивільній справі, тому на думку позивача, питання щодо зняття арешту з майна не може бути розглянуте в порядку цивільного судочинства.

З норми ч. 1 ст. 20 КАС України, вбачається, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні справи, зокрема: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму; адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України.

Оскільки виконавче провадження відкрите державним виконавцем на підставі виконавчого листа, виданого 20.09.2001 року Харківським місцевим судом Харківської області на виконання вироку в частині конфіскації майна ОСОБА_1 , таким чином даний спір з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби не пов`язаний з виконанням рішень зазначених в п. п. 1-3 ч. 1 ст. 20 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 КАС України окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Таким чином, позивач вважає, що оскарження постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Орджонікідзевського районного управління юстиції Гординського І. Ю. серії АА № 127586 від 09.04.2002 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження винесеної на виконання виконавчого листа виданого 20.09.2001 року Харківським місцевим судом Харківської області на виконання вироку в частині конфіскації майна ОСОБА_1 виходячи з предмету спірних правовідносин, має розглядатись за правилами адміністративного судочинства в Харківському окружному адміністративному суді.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що предметом даної справи є оскарження постанови Відділу державної виконавчої служби Орджонікідзевського районного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА №127586 від 09.04.2002 року, накладеного на все майно, що належить ОСОБА_1 , а саме; квартири АДРЕСА_1 , в рамках виконавчого провадження відкритого на підставі виконавчого листа Харківського місцевого суду Харківської області б/н, виданого відповідно до вироку від 23.06.2001 року.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що розглядуваний спір повинен розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Питання про конфіскацію майна вирішується у порядку, встановленому КПК України та Кримінально-виконавчим кодексом України (далі - КВК України).

Згідно з частиною другою статті 52 Кримінального кодексу України (далі - КК України) додатковим покараннями є, зокрема, конфіскація майна.

Покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого (частина перша статті 59 КК України).

Статтею 48 КВК України передбачено, суд, який постановив вирок, що передбачає як додаткове покарання конфіскацію майна, після набрання ним законної сили надсилає виконавчий лист, копію опису майна і копію вироку для виконання Державній виконавчій службі, про що сповіщає відповідну фінансову установу. У разі відсутності у справі опису майна засудженого надсилається довідка про те, що опису майна не проводилося. Виконання покарання у виді конфіскації майна здійснюється Державною виконавчою службою за місцезнаходженням майна відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Конфіскації підлягає майно, що є у власності засудженого. Спори, пов`язані з конфіскацією майна, вирішуються в порядку, встановленому законом (частини перша, третя статті 49 КВК України).

Спеціальним законом, що регулював порядок вчинення виконавчих дій на час виконання вироку в частині конфіскації майна, був Закон № 606-XIV.

Згідно з частиною другою статті 40-1 Закону № 606-XIV виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягувачем є держава, у випадках, передбачених пунктами 2-6 частини першої статті 40 цього Закону, повертається до суду або іншого органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ.

Виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачеві: якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; якщо у боржника відсутнє майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу, або майно, визначене виконавчим документом, на яке необхідно звернути стягнення з метою погашення заборгованості (крім коштів), і здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (пункти 2-6 частини першої статті 40 Закону № 606-XIV).

З матеріалів справи вбачається, що постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Орджонікідзевського районного управління юстиції Гординського І. Ю. серії АА № 127586 від 09.04.2002 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження при примусовому виконанні виконавчого листа виданого 20.09.2001 року Харківським місцевим судом Харківської області про конфіскацію майна ОСОБА_1 було накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 , 1956 року народження, а саме: кв. АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 був засуджений вироком Харківського місцевого суду Харківської області від 23 червня 2001 року за ч.З ст. 81 КК України до трьох років позбавлення волі з конфіскацією майна.

З відповіді Харківського районного суду Харківської області вбачається, що згідно журналу реєстрації кримінальних справ за 2001 рік зареєстровано кримінальну справу № 1-608/01 за обвинуваченням ОСОБА_1 та згідно обліково-статистичної картки на вищезазначену справу 23 червня 2001 року Харківським районним судом Харківської області ухвалено вирок, однак вищезазначена справа відсутня, тому не має можливості отримати копію вироку відносно ОСОБА_1

ОСОБА_1 відбув основне покарання призначене вироком Харківського місцевого суду Харківської області від 23 червня 2001 року. З часу набрання вироком Харківського місцевого суду Харківської області від 23 червня 2001 року законної сили та по даний час, будь-яке майно, належне йому конфісковано в дохід держави не було.

На час звернення з позовом та розгляду справи порядок судового оскарження урегульовано Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII), відповідно до частини першої статті 1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: 1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; 1-1) судові накази; 2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; 3) виконавчих написів нотаріусів; 4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; 5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; 6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; 8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; 9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Тому необхідно розрізняти випадки звернення до суду зі скаргою в порядку судового контролю за виконанням судових рішень (рішень, ухвал, постанов судів різних юрисдикцій) та в порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби при виконанні рішень інших органів (постанов, наказів, ухвал та інших документів), які є виконавчими документами і підлягають примусовому виконанню відповідно до статті 3 Закону № 1404-VIII.

Відповідно до частин першої, другої статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Враховуючи, що виконавчий лист був виданий на виконання вироку в частині конфіскації майна, а не на виконання судового рішення у цивільній справі, тому позовні вимоги ОСОБА_1 не можуть бути розглянуті в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що питання про зняття арешту може бути вирішене в порядку цивільного судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною першою статті 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

З огляду на те, що згідно відповіді Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області № 42903 від 06.09.2019 року у районному відділі державної виконавчої служби Орджонікідзевського районного управління юстиції м. Харків у 2002 році перебувало на виконані виконавче провадження про конфіскацію майна ОСОБА_1 , в межах якого постановою АА №127586 було накладено арешт на майно ОСОБА_1 , відтак ОСОБА_1 як учасник виконавчого провадження на підставі положень статті 287 КАС України має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено його права, свободи чи інтереси.

Аналогічний правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 червня 2019 року (справа № 383/493/18, провадження 14-237цс19).

Згідно з частинами першою-третьою ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За правилами статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для відмови у відкритті провадження внаслідок порушення норм процесуального права, в зв`язку з чим ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 19.09.2019 року по справі № 520/9710/19 скасувати.

Адміністративну справу № 520/9710/19 за позовом ОСОБА_1 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, третя особа Головне управління ДФС у Харківській області про зняття арешту з майна направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський О.І. Сіренко
Повний текст постанови складено 22.10.2019 року