Справа № 440/2879/19
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/2879/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/2879/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

01 серпня 2019 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_1 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 звернулися до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (надалі - ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, відповідач), в якому просять визнати протиправними та скасувати відмови відповідача, викладені у листах від 01.07.2019: №4708/0/26-19 на ім`я ОСОБА_3 , №4700/0/26-19 на ім`я ОСОБА_4 , №4698/0/26-19 на ім`я ОСОБА_5 , №4697/0/26-19 на ім`я ОСОБА_6 , №4710/0/26-19 на ім`я ОСОБА_7 , №4712/0/26-19 на ім`я ОСОБА_8 , №4695/0/26-19 на ім`я ОСОБА_9 , №4702/0/26-19 на ім`я ОСОБА_10 , №4704/0/26-19 на ім`я ОСОБА_11 , №4705/0/26-19 на ім`я ОСОБА_12 , №4703/0/26-19 на ім`я ОСОБА_13 , від 02.07.2019: №4221/0/26-19 на ім`я ОСОБА_2 , №4726/0/26-19 на ім`я ОСОБА_14 , №4725/0/26-19 на ім`я ОСОБА_15 , №4715/0/26-19 на ім`я ОСОБА_16 , №4723/0/26-19 на ім`я ОСОБА_17 , №4724/0/26-19 на ім`я ОСОБА_18 , №4714/0/26-19 на ім`я ОСОБА_19 , №4726/0/26-19 на ім`я ОСОБА_20 , №4718/0/26-19 на ім`я ОСОБА_21 , №4717/0/26-19 на ім`я ОСОБА_22 , №4716/0/26-19 на ім`я ОСОБА_1 , №4720/0/26-19 на ім`я ОСОБА_23 , №4722/0/26-19 на ім`я ОСОБА_24 , якими позивачам відмовлено у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність площею по 2,0 га кожному, для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що знаходиться на території Лобачівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області за межами населеного пункту та зобов`язати відповідача надати такі дозволи позивачам.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 05.08.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/2813/19.

В цей же день ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду у справі №440/2813/19 роз`єднано поєднані в одне провадження позовні вимоги позивачів. Виділено в окреме провадження позовні вимоги ОСОБА_1 з присвоєнням справі №440/2879/19.

Іншою ухвалою від 06.08.2019 справу №440/2879/19 прийнято до провадження.

Мотивуючи свої вимоги, позивач вказує на неправомірну, як на його думку, поведінку відповідача, що перешкоджає у реалізації права особи на отримання у власність земельної ділянки в межах норм безоплатної приватизації. Повідомляє, що частина земельної ділянки, на яку претендує позивач, свого часу належала гр. ОСОБА_25 на підставі державного акту на право постійного користування землею серії IV-ПЛ №020255. Після смерті вказаної особи, як на думку позивача, право користування на підставі державного акту на право користування земельною ділянкою без укладення договору про право користування земельною ділянкою із власником землі припиняється зі смертю особи, якій належало таке право, і не входить до складу спадщини. У зв`язку з цим стверджує, що перешкод для передачі спірної земельної ділянки у власність третіх осіб наразі не існує, а тому просить суд зобов`язати ГУ Держгеокадастру у Полтавській області надати позивачу дозвіл на розробку відповідного проекту землеустрою.

30.08.2019 від ГУ Держгеокадастру у Полтавській області надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач стверджує, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає з тих підстав, що обрана позивачами земельна ділянка на території Лобачівської сільської ради Решетилівського району входить до земель, щодо яких здійснюється перевірка згідно з наказом ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 10.04.2019 №304-ДК "Про здійснення державного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності". У випадку надання дозволу на розробку проекту землеустрою позивачам на земельну ділянку, яка є об`єктом перевірки, буде створено перешкоди для завершення перевірки (а.с. 23-25).

Суд розглядає дану справу на підставі частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше в межах строку, встановленого статтею 258 цього ж Кодексу.

Повний текст судового рішення складений у перший робочий день після виходу з відпустки судді головуючого у даній справі.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

З матеріалів справи суд встановив, що 24.06.2019 за вх. №П-8375/0/25-19 до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області надійшла заява ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Лобачівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області, яка знаходиться за межами населених пунктів. До заяви були додані викопіювання з місцем розташування земельної ділянки, посвідчення учасника АТО, копії паспорту та ідентифікаційного коду (а.с. 27-28).

02.07.2019 начальник ГУ Держгеокадастру у Полтавській області ОСОБА_26 В. надав відповідь на звернення позивача, оформивши її листом №4716/0/26-19, у якому зазначив, що за інформацією відділу у Решетилівському районі ГУ Держгеокадастру у Полтавській області земельна ділянка, яку особа бажає отримати у власність перебуває у користуванні на підставі державного акту на право постійного користування землею серії IV-ПЛ №020225, зареєстровано в книзі записів державних актів на право постійного користування землею №206 від 10.06.1999. З метою з`ясування стану використання вищезазначеної земельної ділянки, Головним управлінням проводиться перевірка з дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельної ділянки на території Лобачівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області управлінням з контролю за використанням та охороною земель. Враховуючи викладене, Головне управління, на даний час, вважає за неможливе прийняття рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою (а.с. 29).

У зв`язку з цим суд з`ясував, що земельна ділянка площею 50 0355 га, до складу якої входить і спірна земельна ділянка, розташована на території с. Коржі Лобачівської сільської ради, свого часу дійсно була надана для створення селянського (фермерського) господарства гр. ОСОБА_25 на підставі державного акту на право постійного користування землею від 16.10.1998 серії IV-ПЛ №020225 (а.с. 36).

15.07.2019 позивач повторно звернувся до відповідача із заявою за вх. №П-9636/0/25-19 аналогічною за змістом попередній, додавши до заяви копію свідоцтва про смерть попереднього землекористувача - гр. ОСОБА_25 серії НОМЕР_1 від 26.01.2004 (а.с. 30).

Однак, листом від 22.07.2019 за №5282/0/26-19 заступник начальника ГУ Держгеокадастру у Полтавській області Остапенко Л. фактично відмовила у наданні дозволу на розробку проекту з огляду на те, що на обрану позивачем земельну ділянку претендує інший громадянин, якому відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою. Справа щодо запитуваної земельної ділянки знаходиться на розгляді у Полтавському окружному адміністративному суді. У зв`язку з цим повідомила, що Головне управління вважає за неможливе надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а.с. 32).

Позивач, не погоджуючись з відмовою відповідача, викладеною в листі відповідача від 02.07.2019 №4716/0/26-19, звернувся до суду за правовим захистом порушеного права.

Оцінюючи законність мотивів не надання дозволу на розробку проекту землеустрою ОСОБА_1 , суд виходить з наступного.

Згідно вимог частини першої статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

В силу положень статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно зі статтею 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Статтею 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пункту "б" частини першої статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Згідно з частиною четвертою статті 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до частини шостої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, Земельний кодекс України визначає вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах безоплатної приватизації, при цьому зобов`язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в надані такого дозволу належним чином мотивувати причини цієї відмови.

Чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

Як свідчать матеріали даної адміністративної справи ОСОБА_1 звернувся до відповідача у червні та повторно у липні 2019 року із заявами про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Лобачівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області за межами населених пунктів.

У даних заявах позивач зазначив цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До вказаних заяв додано графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, копію паспорту та копію ідентифікаційного коду, копію посвідчення учасника АТО.

Однак, відповідач листом від 02.07.2019 №4716/0/26-19 відмовив позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, не вказавши при цьому жодної з обставин, передбачених статтею 118 Земельного кодексу України, посилаючись на ту обставину, що земельна ділянка, яку особа бажає отримати у власність, перебуває у користуванні на підставі державного акту на право постійного користування землею серії IV-ПЛ №020225, зареєстровано в книзі записів державних актів на право постійного користування землею №206 від 10.06.1999. Відповідач також вказав, що вищезазначена земельна ділянка, входить до земель, на яких управлінням з контролю за використанням та охороною земель здійснюється перевірка дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельної ділянки на території Лобачівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області.

Надаючи оцінку вказаним аргументам відповідача, суд виходить з наступного.

Як вже зазначалося судом, частина сьома статті 118 ЗК України визначає вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах безоплатної приватизації.

Крім того, вказаною нормою наведено альтернативні варіанти правомірної поведінки органу, у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою: а) надати дозвіл; б) надати мотивовану відмову у наданні дозволу.

Перелік документів, які повинен подати заявник, визначений законом. Вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені законом, забороняється. Підстави відмови у наданні дозволу є вичерпними.

Відповідач у листі від 02.07.2019 №4716/0/26-19 посилається на ту обставину, що за інформацією відділу у Решетилівському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області земельна ділянка, яку особа бажає отримати у власність, перебуває у користуванні на підставі державного акту на право постійного користування землею серії IV-ПЛ №020225, зареєстровано в книзі записів державних актів на право постійного користування землею №206 від 10.06.1999.

Як встановлено судом з матеріалів справи, громадянин ОСОБА_25 , якому свого часу був виданий державний акт на право постійного користування спірною земельною ділянкою, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 26.01.2004.

За інформацією ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 23.09.2019 щодо актуальних відомостей про земельну ділянку, стосовно якої позивачем заявлено клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, відомості про земельну ділянку не внесені до Державного земельного кадастру (а.с. 35).

У зв`язку з цим суд зазначає, що право користування земельною ділянкою, яке виникло в особи лише на підставі державного акта на право користування земельною ділянкою без укладення договору про право користування земельною ділянкою із власником землі, припиняється зі смертю особи, якій належало таке право і не входить до складу спадщини.

Зазначений правовий висновок сформульовано Верховним Судом України у постанові від 23.11.2016 у справі №6-3113цс15.

Доказів укладення договору оренди чи договору користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) щодо спірної земельної ділянки відповідачем не надано.

Тому право користування земельною ділянкою, яка є предметом спору, слід вважати припиненим з моменту смерті гр. ОСОБА_25 .

З приводу наявності компетенції відповідача слід зазначити, що згідно з частиною другою статті 84 Земельного кодексу України право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

При цьому повноваження щодо розпорядження землями державної власності відповідачу надано частиною 4 статті 122 Земельного кодексу України, якою передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Таким чином, ГУ Держгеокадастру у Полтавській області має достатні повноваження для прийняття рішення з не/надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за межами населених пунктів на території Лобачівської сільської ради Решетилівського району.

Приписами ч. 1 ст. 152 Земельного кодексу України та п. а) ч. 1 ст. 6 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" визначено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, належать здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України і а встановленого порядку набуття і реалізації права на землю.

Таким чином, законодавець чітко визначив повноваження центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, яким є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, зокрема, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині додержання державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю.

Однак, надаючи відповідь позивачу листом від 02.07.2019 №4716/0/26-19, відповідач, з посиланням на обставини проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельної ділянки на території Лобачівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області згідно з наказом ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 10.04.2019 №304-ДК, залишив поза увагою той факт, що даний наказ вичерпав свою дію ще у квітні 2019 року, оскільки терміни, визначені цим наказом, обмежені періодом з 11.04.2019 по 24.04.2019.

Аналіз положень статей 116, 118 Земельного кодексу України дає підстави стверджувати, що правові наслідки отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не є тотожними правовим наслідкам передачі вказаної земельної ділянки у власність; надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише вказує на фактичну відсутність речових прав та обтяжень щодо обраної земельної ділянки.

Відтак, рішення відповідача прийняте без врахування таких обставин:

1) до моменту внесення до державного земельного кадастру запису про реєстрацію речових прав на нерухоме майно за суб`єктом щодо певної земельної ділянки, остання вважається вільною;

2) отримання дозволу на розробку проекту землеустрою з приводу відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду України від 10.12.2013 №21-358а13, від 07.06.2016 №21-1391а16, постанові Верховного Суду від 27.03.2018 №463/3375/15-а.

З огляду на відсутність обставин передбачених статтею 118 ЗК України в числі мотивів, покладених відповідачем в основу спірного рішення, суд визнає таке рішення протиправним та скасовує його за безпідставністю.

З урахуванням факту спростування в ході даного судового розгляду законності мотивів, покладених в основу спірного рішення відповідача, суд приходить до висновку про те, що питання про надання або про відмову у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Лобачівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області за межами населеного пункту підлягає повторному перегляду відповідачем з урахуванням висновків, сформульованих судом у даному рішенні.

При цьому вимога позивача про зобов`язання відповідача надати саме дозвіл на розробку проекту землеустрою задоволеною бути не може, оскільки суд не може досліджувати інших обставин, що можуть бути перешкодою в наданні дозволу особі, які не досліджувалися відповідачем, оскільки ці повноваження відносяться до його виключної компетенції.

За викладених обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

З приводу необхідності встановлення судового контролю шляхом подання звіту про виконання судового рішення, на якому наполягає позивач, суд вказує, що зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення, за приписами ч. 1 ст. 382 КАС України, є правом, а не обов`язком суду, тому відповідну вимогу позивача, за відсутності обґрунтувань, суд залишає без задоволення.

17.09.2019 до суду від позивача надійшла заява про стягнення судових витрат в порядку ч. 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, які складаються з витрат на правничу допомогу.

Частиною сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З огляду на ту обставину, що до завершення розгляду справи позивач так і не надав будь-яких доказів на підтвердження факту існування договірних відносин позивача з особою, яка надає правничу допомогу, як і доказів на підтвердження обставин понесення позивачем витрат на правничу допомогу, заява про стягнення судових витрат до уваги судом не приймається.

Позивач звільнений від сплати судового збору, тому підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (вул. Уютна, 23, м. Полтава, 36039, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області у формі листа від 02.07.2019 №4716/0/26-19.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області (вул. Уютна, 23, м. Полтава, 36039, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) від 21.06.2019 (вх. №П-8375/0/25-19 від 24.06.2019) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Лобачівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області з урахуванням висновків, сформульованих судом у даному рішенні.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення з урахуванням положень п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.Б. Супрун