Справа № 260/1347/18
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2019-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 жовтня 2019 року

Київ

справа №260/1347/18

адміністративне провадження №К/9901/28716/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Губської О.А.,

суддів: Білак М.В., Соколова В.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року у справі №260/1347/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДМС України у Закарпатській області про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

18 жовтня 2019 року зазначена скарга надійшла до суду касаційної інстанції.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДМС України у Закарпатській області, в якому просила визнати неправомірним та скасувати рішення ДМС від 03.12.2018 року про відмову в оформленні документів щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; зобов`язати ДМС прийняти рішення про оформлення документів щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року , залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року, у задоволенні позову відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з того, що перебуваючи на території України протягом трьох місяців, позивач не звернулася ані в м. Києві, ані в м. Ужгороді до органів міграційної служби щодо визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, а таке звернення було зроблено позивачем лише після невдалої спроби нелегально перейти державний кордон України у напрямку Словаччини. Факт тривалого зволікання із зверненням за міжнародним захистом ставить під сумнів реальність загрози життю позивача та вказує на те, що наведені вище звернення позивача до ДМС із заявою про набуття міжнародного захисту обумовлено лише потребою у легалізації на території України.

Суди відхилили доводи представника позивача щодо нероз`яснення позивачу її прав рідною мовою при зверненні за захистом, оскільки з матеріалів справи вбачається, що співбесіда з позивачем 03.12.2018 року проводилася російською мовою, яка зазначена позивачем як рідна, будь-яких заяв з приводу нерозуміння нею своїх прав, які письмово викладені українською, від позивача не надходило. Позовна заява до суду, яку позивач підписала та подала особисто, викладена українською мовою. Крім цього позивач вдруге перебуває в процедурі звернення за захистом і про нероз`яснення їй зрозумілою для неї мовою її прав жодного разу не заявила, в тому числі і у позовній заяві по даній справі.

У поданій заяві-анкеті та під час співбесід заявниця повідомила, що виїхала з Росії через отримання погроз з боку проісламських налаштованих осіб як в місті Махачкала, так і в Москві через роботу танцівницею у розважальних центрах як на території Дагестану, так і Росії в цілому.

Як зазначили суди попередніх інстанцій, вищевказані підстави для надання захисту в Україні були предметом розгляду органами міграційної служби під час первинного звернення позивача за захистом у 2016 році, і оцінка цим доводам була надана судом у справі №807/1339/16 під час оскарження позивачем рішення ДМС України від 14.07.2016 року №359-16 (рішення по справі №807/1339/16 набрало законної сили).

Згідно висновків суду в справі №807/1339/16, надана позивачем інформація разом з інформацією по країні походження не підтверджує наявність умов, які можуть бути розглянуті в контексті визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту через відсутність доведених фактів серйозної та невибіркової загрози життю, фізичній цілісності чи свободі в країні громадянського походження. Судом не встановлено жодних фактів щодо можливості застосування до позивачки нелюдського поводження або катування у разі повернення до своєї країни.

Не погоджуючись із такими рішеннями, позивач подала до Верховного Суду касаційну скаргу.

Свою касаційну скаргу скаржник мотивує тим, що судами порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд дійшов до висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, враховуючи наступне.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням відповідає стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Згідно з частиною 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас, пунктом 2 частини 5 цієї ж норми Кодексу обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

За змістом пункту 11 частини 6 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо перебування іноземців або осіб без громадянства на території України.

Предметом розгляду даної справи є питання щодо визнання позивачки біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

З огляду на зазначене, ця справа в розумінні КАС України є справою незначної складності.

У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Отже, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судові рішення, прийняті у справі незначної складності, скаржник не посилається на передбачені пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України виняткові обставини справи, а аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про їх наявність, тому у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити.

Керуючись статтями 248, 333 Кодексу адміністративного судочинства України,-

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року у справі №260/1347/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДМС України у Закарпатській області про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Суддя-доповідач О. А. Губська
Судді М. В. Білак
В. М. Соколов