Справа № 300/1035/19
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2019-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/8755/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року (головуючий суддя Гундяк В.Д., м. Івано-Франківськ) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Надвірнянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Надвірнянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області в якому просив визнати бездіяльність протиправною та зобов`язати відповідача провести перерахунок пенсії із врахуванням довідок про заробітну плату ВАТ «Сахалінське морське пароплавство» за 1989-1994 роки.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку та просив скасувати його та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

В апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі - Угода) визначено, що пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць вказаної Угоди здійснюється відповідно до законодавства держави, на території якого вони проживають.

Згідно зі ст. 5 цієї Угоди, її дія поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди.

Статтею 6 Угоди визначено, що призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу. У разі, якщо в державах - учасницях Угоди введена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Отже, наведені положення Угоди, гарантуючи захист прав громадян у сфері пенсійного забезпечення, передбачають, що пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають. Стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при призначенні пенсії.

Згідно ст.ст.3,6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 усі витрати, пов`язані із здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами. Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу. Так, право апелянта на включення для обчислення пенсії заробітної плати в повному обсязі за періоди роботи що зараховуються до трудового стажу гарантоване вказаною міжнародною Угодою, якою встановлені інші правила.

На підтвердження вказаної позиції ОСОБА_1 подано суду копії довідок про заробітну плату № 632 від 19.02.2019, виданої архівним відділом управління культури і архівної справи адміністрації МО «Холмський міський округ» за 1989 рік та № 211/211 від 18.02.2019, виданої ВАТ «Сахалінське морське пароплавство» за період з 01.06.90 по 30.11.94, копію довідки відділу кадрів Сахалінського морського пароплавства від 27.02.1997, відповідно до якої позивачу нараховано додаткових п`ять 10-відсоткових надбавок до заробітної плати.

Відповідно до пп. 1, 2, 5 ч. 4 ст. 246 КАС України, у мотивувальній частині рішення зазначаються обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення; норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування;

Разом з тим, незрозумілі мотиви застосування судом при вирішенні спірних правовідносин положень ст.14 Федерального закону Російської Федерації «Про трудові пенсії в Російській Федерації» від 17.12.2001, тоді як апелянт перебуває на пенсії з 1996 року.

Крім цього, судом не зазначено мотивів відхилення відомостей, зазначених в довідці, які охоплюють період до 01.01.1992.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Надвірнянському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Івано-Франківської області та отримує пенсію за вислугу років. Відповідно до записів в трудовій книжці позивач з 19.01.1989 був зарахований курсантом моршколи, з 03.05.1989 працював в ПО «Сахалінрибпром», з 26.06.1990 по 03.02.1997 - у ВАТ «Сахалінське морське пароплавство» в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі. 02.05.2019 позивач звернувся до Надвірнянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області з заявою про перерахунок пенсії, з врахуванням районних коефіцієнтів та північної надбавки відповідно до довідки №211/211 від 18.02.2019, виданої ВАТ «Сахалінське морське пароплавство», починаючи з 1989 року. Листом №2069/03 від 03.05.2019 відповідач повідомив позивача про те, що підстав для зарахування заробітної плати ОСОБА_1 з врахуванням районних коефіцієнтів та північної надбавки після 1992 року нема.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вірно врахував, що стаття 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 визначає принцип територіальності, згідно з яким пенсійне забезпечення громадян держав-учасників здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 3 Угоди також передбачено, що всі витрати, пов`язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.

Статтею 3 Тимчасової Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі, та в місцевостях, які прирівняні до даних районів, в галузі пенсійного забезпечення від 15 січня 1993 року передбачено, що при призначенні пенсії у відповідності із статтею 1 цієї Тимчасової Угоди на території України, компетентні органи Російської Федерації відшкодують витрати на виплату цієї пенсії у тій її частині, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, починаючи з 1 січня 1991 року. У цьому випадку частина пенсії, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого у районах Крайньої Півночі або у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, обчислюється за нормами законодавства Російської Федерації.

Відповідно до положень статті 14 Федерального закону Російської Федерації «Про трудові пенсії в Російській Федерації» від 17 грудня 2001 року № 173-ФЗ фіксований базовий розмір страхової частини трудової пенсії по старості особам, які проживають в районах Крайньої Півночі і прирівняних до них місцевостях, збільшується на відповідний районний коефіцієнт, який встановлюється Урядом Російської Федерації залежно від району (місцевості) проживання, на весь період проживання зазначених осіб у цих районах (місцевостях). При переїзді громадян на нове місце проживання в інші райони Крайньої Півночі і прирівняні до них місцевості, в яких встановлено інші районні коефіцієнти, фіксований базовий розмір страхової частини трудової пенсії по старості визначається з урахуванням розміру районного коефіцієнта за новим місцем проживання.

При виїзді громадян за межі районів Крайньої Півночі і прирівняних до них місцевостей на нове місце проживання фіксований базовий розмір страхової частини трудової пенсії по старості визначається відповідно до пунктів 2 - 5 цієї статті (тобто без урахування районного коефіцієнта).

Аналогічні положення містяться і в частині третій ст. 96 Закону СРСР «Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР» від 15.05.1990 №1480-І, відповідно до якої при вибутті осіб, які проживають у районах, де до заробітної плати встановлено районні коефіцієнти, за межі районів Крайньої Півночі чи прирівняних до них районів, у райони, де коефіцієнт до заробітної плати не встановлено, пенсія за їх вибором обчислюється в такому ж порядку, але з виключенням з фактичного заробітку виплат за районними коефіцієнтами, або із заробітку, обчисленого відповідно до статей 76 та 78 цього Закону.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що ні Законом № 1058-IV, ні Законом України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» не передбачено включення в заробітну плату північної надбавки та районного коефіцієнту.

Аналогічний правовий висновок зроблений у постанові Верховного Суду від 28 лютого 2019 року у справі № 345/4316/16-а.

Суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що з врахуванням наведеного вище, до 01.01.1992 до заробітку може враховуватися районний коефіцієнт та північна надбавка, а після 01.01.1992 в розмір заробітної плати для перерахунку пенсії районний коефіцієнт та північна надбавка включенню не підлягають, а тому вірно вважав, що позовні вимоги є безпідставними.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року по справі № 300/1035/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді Т. І. Шинкар
В. В. Святецький