Справа № 360/4367/19
Суддя: О.В. Захарова
Дата ухвалення: 2019-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

24 жовтня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/4367/19

Луганський окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Захарової О.В.,

за участю

секретаря судового засідання - Пономарьовій О.І.,

за участю:

представника позивача - Шевченка Д.В. ,

представника відповідача - Віхліна Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

04.10.2019 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» (далі - ПРАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот», позивач) до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Департамент ДВС Міністерства юстиції України або відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови від 16.09.2019 ВП №60053997, в обґрунтування якого зазначено наступне.

22.03.2016 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіним С.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 50565089 з примусового виконання наказу № 910/9932/14 від 18.05.2015, виданого Господарським судом міста Києва, про стягнення з ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» на користь ПАТ «Промінвестбанк» 583149150,00 грн - простроченої заборгованості за кредитом, 2664667,73 грн - прострочених процентів за користування кредитом, 4203924,41 грн. - пені за прострочення сплати кредиту, 2808,85 грн - пені за прострочення сплати процентів, 73080,00 грн судового збору. Також, 01.06.2016 винесено постанову про стягнення виконавчого збору ВП № 50565089 у розмірі 59009363,10 грн. 06.09.2019 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сидоренко Р.Г. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у ВП № 50565089 на підставі п. 1 ч. 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з надходженням заяви ПАТ «Промінвестбанк» від 14.08.2019 № 09-2-2/837 голови Правління Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» Рожок А.В. про повернення без виконання виконавчого документа у відповідності до пункту 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», а вже 16.09.2019 прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 60053997 (оскаржувана постанова) про примусове виконання постанови від 01.06.2016 № 50565089 про стягнення із ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» на користь держави виконавчого збору у розмірі 59009363,10 грн.

Позивач вважає, що оскаржувана постанова прийнята відповідачем не на підставі та не у спосіб, що передбачені законодавством України; необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; непропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, тому вона є протиправною та підлягає скасуванню.

Так, в постанові про повернення виконавчого документа не вказано результат виконання (суму, яку фактично стягнуто), а тому на думку позивача, виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої суми на користь стягувача суми. Дії, які вчинялись відповідачем у виконавчому провадженні (накладення арешту на кошти, арешту майна) по своїй суті не є підставою для стягнення виконавчого збору, оскільки такі дії не призвели до фактичного виконання наказу Господарського суду Луганської області у справі № 910/9932/14 від 18.05.2015. Отже, у державного виконавця були відсутні підстави для стягнення виконавчого збору в тому розмірі, який визначений в постанові від 16.09.2019 про стягнення виконавчого збору, що не відповідає вимогам статті 27 Закону № 1404.

Крім того, позивач зазначає, що в пунктах 2, 3 постанови про стягнення виконавчого збору від 01.06.2016 ВП № 50565089 зазначено, що постанова про стягнення виконавчого збору є виконавчим документом та набирає чинності з моменту її винесення; строк пред`явлення до виконання один рік.

При цьому, положення Закону України «Про виконавче провадження» не містять такої підстави як повторне відкриття виконавчого провадження з власної ініціативи державного виконавця на підставі власної постанови, строк пред`явлення якої сплинув.

Отже, на думку позивача, дії державного виконавця з винесення постанови про відкриття виконавчого провадження зі стягнення виконавчого збору (ВП № 60053997) від 16.09.2019 на підставі власної постанови про стягнення виконавчого збору у ВП №50565089 від 01.06.2016, строк пред`явлення до виконання якої сплинув ще 01.06.2017, вчинені поза межами повноважень державного виконавця і не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та є неправомірними.

На підставі вищевикладеного, позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України від 16.09.2019 ВП № 60053997 про відкриття виконавчого провадження.

Ухвалою суду від 07 жовтня 2019 року адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» залишено без руху (арк. спр. 30-31).

15 жовтня 2019 року від позивача надійшло клопотання про усунення недоліків, з доказами усунення недоліків позовної заяви (арк. спр. 35-39).

Ухвалою суду від 15.10.2019 позовну заяву прийнято до розгляду після усунення недоліків та відкрито провадження у справі (арк. спр. 1-2).

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, надав пояснення, аналогічні пред`явленому позову, просив його задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти заявлених позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позову ПРАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот».

Згідно з відзивом на позовну заяву від 24.10.2019 зазначив наступне.

22.03.2016 державним виконавцем у відповідності до вимог статей 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» відкрито виконавче провадження з виконання наказу Господарського суду Луганської області від 18.05.2015 про стягнення з ПРАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» простроченої заборгованості за користування кредитом в сумі 583149150,00 грн, прострочених процентів за користування кредитом 2664667,73 грн, пені за прострочення сплати кредиту 4203924,41 грн, пені за прострочення сплати процентів 2808,85 грн, судовий збір в сумі 73080,00 грн.

01.06.2016 державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 59009363,10 грн у відповідності до вимог ст.ст.28 Закону України «Про виконавче провадження».

В постанові про відкриття виконавчого провадження було вказано, що вона може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження». Боржник не скористався наданим правом щодо оскарження вищезазначеної постанови чи її пунктів відповідно до вимог законодавства.

Натомість, боржник був обізнаний про відкрите виконавче провадження № 50565089 та винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 01.06.2016, а отже й знав про порушення його прав та законних інтересів. Отже, на думку відповідача позивачем пропущений встановлений законом строк для звернення до суду із відповідним позовом.

Щодо проведених виконавчих дій зазначив, що 22.03.2016 відкрито виконавче провадження № 50565089. Того ж дня, виконавцем прийнято постанову про арешт майна боржника, що включає суму боргу, суму виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів. Знову таки, боржник не скористався наданим правом щодо оскарження постанови про арешт майна відповідно до вимог законодавства.

06.09.2019 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі поданої заяви про повернення виконавчого листа без виконання.

Закон України «Про виконавче провадження» та інші нормативно-правові акти, у тому числі Інструкція з організації примусового виконання рішень у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2832/5, передбачають випадки, в яких виконавець приймає відповідне рішення шляхом винесення постанови чи іншого процесуального документа у виконавчому провадженні. В даному випадку, боржник не звільнений від сплати виконавчого збору, тому дотримуючись вимог Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору.

16.09.2019 державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 60053997 з примусового виконання постанови від 01.06.2016 № 50565089 про стягнення з ПРАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» виконавчого збору у розмірі 59009363,10 грн.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Повернення виконавчого листа стягувачу відповідно до п.1 ч.1 ст.37 Закону, як це має місце у спірних правовідносинах, є підставою для винесення постанови про стягнення виконавчого збору.

Крім того, ч. 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ щодо стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом діяла до 28.08.2018. Отже, після 28.08.2018 розмір виконавчого збору розраховується не від суми фактичного стягнення, а від суми, яка підлягає стягненню.

При цьому, оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору прийнята 01.06.2016, а постанова про відкриття виконавчого провадження 16.09.2019. Тому вважає, що підстави для задоволення позовної заяви відсутні.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд дійшов такого.

Судом встановлено, що Приватне акціонерне товариство «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» є юридичною особою, , місцезнаходження: Луганська область, м.Сєвєродонецьк, вул.Пивоварова, буд. 5, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

22.03.2016 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №50565089 з примусового виконання наказу від 18.05.2015 №910/9932/14, виданого Господарським судом Луганської області про стягнення з ПРАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» заборгованості 583149150,00 грн. простроченої заборгованості за кредитом, 2664667,73 грн. прострочених процентів за кредитом, 4203924,41 грн. пені за прострочення сплати кредиту, 2808,85 грн.пені за прострочення сплати процентів, 73080, 00 грн. судового збору (арк.спр.8).

01.06.2016 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України винесено постанову ВП №50565089 про стягнення з боржника ПРАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» виконавчого збору у розмірі 59009363,10 грн (арк. спр. 10-11).

06.09.2019 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у ВП № 50565089 на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із надходженням заяви голови правління ПАТ «Промінвестбанк» Рожок А.В. від 14.08.2019 № 09-2-2/83 про повернення без виконання виконавчого документа (арк. спр. 12).

16.09.2019 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 60053997 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору №50565089, виданої 01.06.2016 Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення з ПРАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» на користь держави виконавчого збору в сумі 59009363,10 грн (арк .спр. 14-15).

Не погоджуючись із прийнятою відповідачем постановою від 16.09.2019 ВП №60053997 про відкриття виконавчого провадження, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Отже, предметом розгляду справи є правомірність прийняття державним виконавцем постанови від 16.09.2019 ВП № 60053997 про відкриття виконавчого провадження.

Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом частини першої статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404 (далі Закон № 1404) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 5 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно із частиною першою статті 15 Закону № 1404 сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення (частина друга статті 15 Закону № 1404).

Відповідно до частини другої статті 18 Закону № 1404 виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Частиною першою статті 19 Закону № 1404 визначено, що сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення; за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

В свою чергу, згідно із пунктом 5 частини першої статті 3 Закону №1404 підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Таким чином, у відповідності до вимог Закону № 1404 постанова державного виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору є рішенням, що підлягає примусовому виконанню.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана позивачем постанова від 16.09.2019 про відкриття виконавчого провадження № 60053997 винесена на підставі постанови Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України від 01.06.2016 № 50565089 про стягнення з ПРАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» на користь держави виконавчого збору в сумі 59009363,10 грн (арк. спр. 14).

Отже, відповідач мав всі законні підстави відкрити нове виконавче провадження щодо примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору.

Тому, доводи позивача щодо неправомірності дій відповідача з винесення постанови про відкриття виконавчого провадження зі стягнення виконавчого збору від 16.09.2019 №60053997 на підставі власної постанови про стягнення виконавчого збору від 01.06.2016 ВП № 50565089 є безпідставними та ґрунтуються на помилковому розумінні норм діючого законодавства.

Що стосується доводів позивача стосовно сплину строку пред`явлення до виконання постанови, на підставі якої винесено оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону № 1404 виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) (частина четверта статті 27 Закону № 1404).

У відповідності до частини першої статті 12 Закону визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Частиною четвертою статті 12 Закону № 1404 встановлено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:

1) пред`явлення виконавчого документа до виконання;

2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони (частина п`ята статті 12 Закону № 1404).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 37 Закону № 1404 виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Згідно із статтею 40 Закону № 1404 у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень (далі Інструкція).

Відповідно до пункту 8 розділу ІІІ Інструкції стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

В спірних правовідносинах виконавчим документом є постанова Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ВП № 50565089 про стягнення з ПРАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» на користь держави виконавчого збору в сумі 59009363,10 грн., яка перебувала на виконанні Департаменту ДВС Міністерства юстиції України та винесена 01.06.2016.

Водночас, згідно із пунктом 1 частини четвертої статті 12 Закону № 1404 строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Постанова про стягнення виконавчого збору перебувала на виконанні Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в межах виконавчого провадження № 50565089 від 22.03.2016 та в подальшому виконавче провадження № 50565089 було завершено з підстав повернення виконавчого документу стягувачу згідно пункту 1 частини першої статті 37 Закону № 1404, а постанова про стягнення виконавчого збору виділена в окреме провадження для подальшого виконання.

Отже, постанова про відкриття виконавчого провадження № 60053997 від 16.09.2019 щодо стягнення з ПРАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» виконавчого збору винесена у відповідності до вимог Закону № 1404 за наслідками завершення виконавчого провадження зі стягнення заборгованості в межах виконавчого провадження № 50565089 від 01.06.2016, тому строки пред`явлення даного виконавчого документа до виконання не є пропущеними.

Зазначене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 02.10.2019 по справі № 821/1109/17.

Посилання позивача щодо відсутності у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу від 06.09.2019 у ВП №50565089 результату фактичного виконання наказу Господарського суду Луганської області у справі №

910/9932/14 від 18.05.2015, що виключає підстави для стягнення виконавчого збору у визначеному в постанові розмірі, суд не приймає до уваги, оскільки ані постанова про стягнення виконавчого збору від 01.06.2016, ані постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 06.09.2019 у ВП №50565089 не є предметом спору в даній справі.

З аналогічних підстав суд вважає безпідставними доводи представника відповідача щодо розрахунку розміру суми виконавчого збору від суми, яка підлягає виконанню та пропуску позивачем строку для звернення до суду із відповідним позовом, оскільки позивачем в рамках даної адміністративної справи оскаржується виключно правомірність постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.09.2019 ВП № 60053997.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку щодо необґрунтованості позовних вимог ПРАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» у повному обсязі.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 132, 139, 205, 241-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови від 16.09.2019 ВП № 60053997, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Суддя О.В. Захарова