Справа № 280/3946/19
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2019-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

23 жовтня 2019 року Справа № 280/3946/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сацького Р.В., за участю секретаря судового засідання Серебряникової О.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за правилами спрощеного провадження

за позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , код ДРФО НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд 158 Б, )

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

13 серпня 2019 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі по тексту відповідач), в якому позивач з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд:

- скасувати рішення відповідача від 17.07.2019 №8/К-1, щодо відмови в перерахунку позивачу пенсії за віком;

- зобов`язати відповідача перерахувати позивачу пенсію за віком з 05.06.2019 відповідно до вимог ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, за календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2016 2018 роки, а саме 6188,89 грн).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що їй з березня 2008 року було призначено пенсію зі зниженням пенсійного віку, як працівнику освіти за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення»,. З 05.06.2019 позивач набула право на пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. 26.06.2019 позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення їй пенсії за віком у відповідності до ч. 2 ст. 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. У листі позивач зазначила, що Пенсійним фондом неправомірно під час призначення пенсії за віком, відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», взято показник середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2015-2017 роки, оскільки відповідно до приписів Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у 2019 році пенсія повинна розраховуватись із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016-2018 року. Листом №8/К-1 від 17.07.2019 відповідач відмовив позивачу у задоволенні заяви. З метою усунення протиправних дій відповідача, щодо невірного обчислення та виплати пенсії, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою суду від 14.08.2019 позовну заяву залишено без руху та надано 10- ти денний строк на усунення недоліків.

У термін, встановлений ухвалою суду від 14.08.2019 позивачем усунуто недоліки.

Ухвалою суду від 28.08.2019 відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Представник відповідача 17.09.2019 через канцелярію суду (вх. №38707) надав відзив на позовну заяву, зазначивши, що застосування під час розрахунку пенсії показника середньої заробітної плати з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки можливо виключно тільки під час первинного призначення пенсії в період з 01.01.2018 по 31.12.2018, особі, яка вперше звернулась за отриманням пенсії, а до того не одержувала жодного виду пенсії після досягнення пенсійного віку, що передбачений ч. 1 ст. 26 закону України № 1058. Між тим позивачеві вже було призначено пенсію починаючи з 2008 року за вислугу років. Відповідач зазначає, що позивач помилково вважає, що йому було заново призначено пенсію за віком, а фактично відбулось переведення позивача з одного виду пенсії на іншу в межах Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». На підставі викладеного, просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Статтею 258 КАС України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для розгляду справи в порядку письмового провадження, фіксація судового засідання за допомогою технічного засобу, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України не здійснювалось.

Суд, розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наступне.

Судом встановлено, а матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 28.03.2008 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію за вислугою років, відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», із зменшенням пенсійного віку, як працівнику освіти.

З 05.06.2019 позивач набула право на пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. За заявою від 05.06.2019, відповідачем позивачу з 05.06.2019 призначено пенсію за віком.

26.06.2019 позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просила перерахувати пенсію за віком, відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016-2018 роки.

Листом відповідача від 17.07.2019 №8/К-1 позивача повідомлено про відсутність підстав для проведення перерахунку пенсії, оскільки відповідно до ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії».

Позивач вважає дії відповідача неправомірними, посилаючись на те, що він отримував раніше пенсію призначену на пільгових умовах, яка не передбачена положеннями Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а при призначенні пенсії за віком отримав всі права, як і інші громадяни України, оскільки звернувся за призначенням пенсії за віком на загальних підставах вперше.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд приходить до наступних висновків.

При вирішенні спору по суті судом прийнято до уваги приписи Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, Закону України Про пенсійне забезпечення та інших норм права у редакціях на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19, ч. 3 ст. 22 Конституції України, органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України та при прийнятті нових нормативно-правових актів або внесенні змін у діючі не допускається зменшення змісту й обсягу існуючих прав і свобод.

У ст. 2 Закону України №1788-XII від 05.11.1991 Про пенсійне забезпечення зазначено, що за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» окремі категорії працівників інших галузей народного господарства, які мають право на пенсію за вислугу років

Право на пенсію за вислугу років мають:

е) працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Суд зазначає, що Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом (далі Закон №1058).

Згідно з п. 11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (в редакції чинній на час призначення позивачці пенсії за вислугу років) пенсія за вислугу років призначається у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.

Статтею 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачає такі види пенсійних виплат і соціальних послуг: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно ст. 40 Закону заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду України.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону №1058-ІV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-ІV.

Водночас, слід зазначити, що позивачці було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-ІV позивачка звернулася вперше.

Таким чином, в даному випадку мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, оскільки пенсія за вислугу років не передбачена Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та не віднесена до видів пенсії, які призначаються згідно цього Закону, а саме при переведенні позивача з одного виду пенсії на інший повинен бути застосований показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2016 - 2018 роки.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивач перед призначенням пенсії за віком не отримувала фактично жодного виду пенсії, оскільки після призначення пенсії за вислугу років була працевлаштована на посаду, яка дає право на пенсію за вислугу років. У випадку припинення пенсії за вислугу років її поновлення можливо лише в разі звільнення з роботи. На момент призначення пенсії за віком позивач працювала, а тому підстав для поновлення виплати пенсії за вислугу років не було.

Після призначення пенсії за вислугу років, позивачка продовжувала працювати та сплачувала у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування.

Отже, при зверненні особи, якій було призначено пенсію за вислугу років у порядку Закону №1788, до територіальних органів ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком на підставі Закону №1058, має місце саме призначення такого виду пенсії, а не переведення згідно з ч. 3 ст. 45 Закону №1058-IV.

Пунктом 4-3 розділу ХV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Тобто, відповідач мав призначити пенсію позивачу, виходячи із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016, 2017, 2018 роки, і показник середньої заробітної плати має враховуватись за три календарні роки, що передують року призначення пенсії за віком.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд зазначає, що Верховний Суд України у постанові від 29 листопада 2016 року у справі №133/476/15-а (№21-6331а15) висловив правову позицію стосовно того, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону №1788, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону №1058, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно ч.3 ст.45 Закону №1058.

Вказана правова позиція Верховного Суду України підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №876/5312/17.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно було відмовлено у перерахунку пенсії позивача із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016-2018 роки, що зумовлює висновок суду про задоволення позовних вимог в цій частині.

При цьому, оскільки суду не надано відповідних доказів, що середня заробітна плата (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016-2018 роки складає саме 6188,90 грн, то суд за недоцільне визначати суму наведену позивачем.

Крім того, суд зазначає, що обов`язок обрахунку заробітної плати при призначенні/перерахунку покладено на органи Пенсійного фонду, а тому саме відповідач повинен визначити розмір середньої заробітної плати за 2016-2018 року під час перерахунку пенсії позивача.

Посилання відповідача на постанови Верховного Суду від 02.05.2018 у справі № 334/10787/ 15-а; від 20.03 2018 (справа № 336/368/16-а(2-а/336/59/16), від 03.04.2018 (справа № 753 8128/16-а), від 24.04.2018 (справа № 185/1391/17 (2-3/185/153/17), від 28.11.2018 (справа № 336/9224/15-а, ухвали Вищою адміністративною суду України від 16.11.2016 у справі 577/5340 15-а; від 02.11.2016 у справі № 334/10288/15-а; від 18.10.2016 у справі №324/370 16-а; ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.06.2016 (справа 336/372/16-а); від 14.12.2015 (справа №335/10765/15-а); від 13.01.2016 (справа № 337/6296/15-а); від 13.04.2016 (справа № 336/368/16-а); від 27.05.2016 (справа № 336/89/16-а) суд відхиляє, оскільки предметом розгляду зазначеної справи були інші фактичні обставини, а саме питання переведення з пільгової пенсії за віком, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пенсію за віком, на умовах Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З огляду на зміст та обсяг заявлених вимог, які стосуються зобов`язання відповідача здійснити призначення пенсії, то таке призначення має бути здійснене з 05.06.2019, тобто з дати звернення за призначенням пенсії за віком.

Отже, вимоги позивача щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 - 2018 роки є такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності..

Таким чином, суд приходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Матеріалами справи встановлено факт сплати судового збору у розмірі 768 гривен 40 копійок, що підтверджується квитанцією 0.0..1 від 26.07.2019.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246 та 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , код ДРФО НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158 Б, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158 Б, ) щодо відмови в перерахунку ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , код ДРФО НОМЕР_1 ) пенсії за віком з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» які оформлені листом від 17.07.2019 №8/К-1.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд 158 Б, ) перерахувати ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , код ДРФО НОМЕР_1 ) пенсію за віком з 05.06.2019 відповідно до вимог ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, за календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2016 2018 роки), з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , код ДРФО НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд 158 Б, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення в повному обсязі складено та підписано суддею 23.10.2019.

Рішення не набрало законної сили.

Суддя Р.В.Сацький