Справа № 813/3814/16
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2019-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

з питань встановлення судового контролю

23 жовтня 2019 рокуЛьвів№ КДМ/127/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді -Іщук Л. П.
суддів -Обрізка І. М.
Онишкевича Т. В.

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Ожидівської сільської ради Буського району Львівської області про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Ожидівської сільської ради Буського району Львівської області, в якому просив визнати дії відповідача незаконними щодо відмови у наданні йому належним чином засвідчених копій п`яти документів, зазначених в інформаційному запиті від 10 жовтня 2016 року, зобов`язати відповідача надати йому належним чином засвідчені копії документів.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2017 року скасовано постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2016 року та ухвалено нову постанову, якою визнано протиправними дії Ожидівської сільської ради Буського району Львівської області щодо відмови у наданні ОСОБА_1 публічної інформації на інформаційний запит від 10 жовтня 2016 року в частині пункту 3 та зобов`язано Ожидівську сільську раду Буського району Львівської області надати ОСОБА_1 публічну інформацію на інформаційний запит від 10 жовтня 2016 року в частині пункту 3. В задоволенні решти позову відмовити.

02 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Восьмого апеляційного адміністративного суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2017 року, в якій покликається на те, що відповідне судове рішення станом на день подання даної заяви відповідачем не виконане.

Учасники справи в судове засідання не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Суд відповідно до статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалив здійснювати розгляд заяви в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи заяви про встановлення судового контролю, суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частинами другою - четвертою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Такі ж норми передбачені статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України.

Статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно з частинами першою, другою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, вказаною нормою передбачено право суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

При цьому, зазначена процесуальна дія є диспозитивним правом суду, яка може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Разом з тим, правові норми, закріплені у частині першій статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, кореспондуються з положеннями, зокрема, підпункту «ґ» пункту 4 частини першої статті 322 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими у резолютивній частині постанови зазначається встановлений судом строк для подання суб`єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.

Аналогічне положення передбачене пунктом 4 частини першої статті 207 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент розгляду справи судами по суті).

Таким чином, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може (тобто, наділений правом) під час прийняття рішення у справі.

Зазначена правова позиція підтверджується практикою Верховного Суду, зокрема, викладеній у додатковій постанові від 31 липня 2018 року у справі № 235/7638/16-а.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 ні під час розгляду справи судом першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду не заявляв клопотання про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Більше того, з поданої позивачем заяви не вбачається, а судом не встановлено, що загальний порядок виконання судового рішення не дав очікуваного результату, або що відповідач створює перешкоди для виконання такого рішення, так як згідно з інформації, наданої відповідачем (лист від 15 жовтня 2019 року № 355), Ожидівська сільська рада повідомила позивача про те, що для отримання запитуваної публічної інформації слід здійснити оплату в розмірі 408,66 грн на рахунок Ожидівської сільської ради Буського району Львівської області.

Оскільки позивач не навів обґрунтувань та не надав доказів, що підтверджують необхідність застосування процесуального інституту судового контролю за виконанням судового рішення, а також у зв`язку з тим, що клопотання заявлено після ухвалення судового рішення, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю за виконанням постанови суду від 25 квітня 2017 року.

Керуючись статтями 241, 242, 248, 382 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2017 року у справі № 813/3814/16.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. В. Онишкевич