Справа № 540/390/19
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2019-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2019 р.м. ОдесаСправа № 540/390/19

Головуючий в І інстанції: Морська Г.М.

Дата та місце ухвалення рішення: 22.04.2019 р. м. Херсон

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача - Шеметенко Л.П.

судді - Стас Л.В.

судді - Турецької І.О.

за участю секретаря - Колеснікова-Горобець І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Еколог +» на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Еколог +» до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Еколог +» звернулось до суду із адміністративним позовом до Головного управління ДФС України в Херсонській області, Автономній республіки Крим та м. Севастополі, у якому позивач просив: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 29.12.2018 року № 006491405 про застосування штрафної санкції у розмірі 42072,55 грн.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про задоволення позову, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, та порушення норм матеріального права.

Також, в поданій апеляційній скарзі апелянт просить викликати у судове засідання свідків: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які є робітниками господарської одиниці позивача, що перевірялась.

Представником відповідача поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

У відзиві відповідачем не висловлено заперечень та міркувань щодо заявленого апелянтом клопотання про виклик для допиту свідків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 65 КАС України як свідок в адміністративній справі судом може бути викликана будь-яка особа, якій відомі обставини, що належить з`ясувати у справі.

Свідок викликається в судове засідання з ініціативи суду або учасників справи. Учасник справи, заявляючи клопотання про виклик свідка, повинен зазначити його ім`я, місце проживання (перебування), роботи чи служби та обставини, щодо яких він може дати показання.

Статтею 91 КАС України визначено, що показаннями свідка є повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи.

Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини.

Якщо показання свідка ґрунтуються на повідомленнях інших осіб, то ці особи повинні бути також допитані. За відсутності можливості допитати особу, яка надала первинне повідомлення, показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами цього Кодексу.

Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 92 КАС України виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи.

У заяві про виклик свідка зазначаються його ім`я, місце проживання (перебування) або місце роботи, обставини, які він може підтвердити.

Заява про виклик свідка має бути подана до або під час підготовчого судового засідання, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання у справі.

Позивачем до суду апеляційної інстанції окремого клопотання про виклик свідків із зазначенням обставин, щодо яких такі свідки можуть дати показання, не подано.

Також, заявляючи в апеляційній скарзі клопотання про виклик свідків ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 позивачем не визначено, які відомі вказаним особам обставини, що належить з`ясувати у справі.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого клопотання про виклик ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в якості свідків.

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 30.11.2018 року № 1352 «Про проведення фактичних перевірок» призначена фактична перевірка ТОВ «Еколог +» - магазину за адресою: Херсонська обл., м. Херсон, смт. Комишани, вул. Нижня, буд. 91.

На підставі наказу виписані направлення на фактичну перевірку від 10.12.2018 року №№ 1219, 1220.

За результатами фактичної перевірки ТОВ «Еколог +» складений акт від 10.12.2018 року № 0530/21/22/РРО/38822947, яким встановлено порушення п. 2.6 ст. 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року № 637/п. 11 розділу II Постанови «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» № 148 від 29.12.2017 року.

На підставі акта перевірки прийняте податкове повідомлення-рішення від 29.12.2018 року № 006491405 про застосування штрафної санкції у розмірі 42072,55 грн.

Не погодившись із ППР, позивач оскаржив його до суду.

Вирішуючи справу та відмовляючи у задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції дійшов висновку про правильність встановлення податковим органом незабезпечення ТОВ «Еколог +» своєчасного оприбуткування готівкових коштів та застосування штрафних санкцій.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на викладене.

Згідно з підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичних перевірок визначений у статті 80 Податкового кодексу України.

Так, у пункті 80.1 статті 80 Податкового кодексу України закріплено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника.

Відповідно до пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із ст. 81 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

Аналізуючи наведені положення Податкового кодексу України, колегія суддів зазначає, що платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки.

Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами.

Тобто, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе.

Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, направлення на проведення перевірки № 1219 та № 1220 містять підписи ОСОБА_4 , яка є засновником ТОВ «Еколог +», про те, що їй 10.12.2018 року пред`явлені направлення та вручено копію наказу ГУ ДФС України в Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі про проведення фактичної перевірки, що спростовує доводи позивача, наведені в апеляційній скарзі, щодо непред`явлення та не вручення наведених документів на перевірку.

Також, як вбачається з матеріалів справи, ревізори фактично були допущені до проведення перевірки, за результатами проведення перевірки позивача складено відповідний акт перевірки та винесено податкове повідомлення - рішення.

За таких обставин, у даній справі щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, яке прийняте за результатами наведеної перевірки, підлягає дослідженню та наданню оцінці лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами.

Вказана позиція була неодноразово висловлена Верховним Судом України, зокрема, у постанові від 24.12.2010 року у справі 21-25а10, та Верховним Судом, зокрема, у постанові від 26.09.2019 року у справі № 810/6948/13-а.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що відповідно до акта перевірки від 10.12.2018 року за № 0530/21/22/РРО/38822947 встановлено: не забезпечення своєчасного оприбуткування в книгах обліку (КОРО) готівкових коштів, які надійшли до кас (місця проведення розрахунків). Готівка, яка надходила до кас оприбутковується не у день фактичного надходження, а на наступні дні. Готівка оприбутковується на підставі фіскальних звітних чеків або даних РК. Відповідно до почекової передачі РРО, у дати надходжень готівки Z - звіти не роздруковані, РК не використані, готівку не оприбутковано. Загальний розмір не оприбуткованих (несвоєчасно оприбуткованих) коштів - 8414,51 гривень.

Так, Z звіт за 28.08.2016 р. роздрукований 29.08.2016 р., Z звіт за 09.01.2017 р. роздрукований 10.01.2017р., Z звіт за 21.08.2017 р. роздрукований 22.08.2017 р., Z звіт від 19.08.2018 р. роздрукований 20.08.2018 р.

Заперечуючи проти даного порушення, позивач посилається на факт знеструмлення об`єкта торгівлі, що спричинило роздрукування Z звітів наступного дня.

Наведені доводи зазначені позивачем і в апеляційній скарзі.

Відповідно до п. 2.6 гл. 2 Постанови «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» № 637 від 15.12.2004 року (чинної та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) вся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах установ/підприємств/відокремлених підрозділів, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги/застосуванням РРО та КОРО (у разі застосування КОРО без застосування РРО), є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів/фіскальних звітних чеків (або даних розрахункових квитанцій).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що під «оприбуткуванням готівки» у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО розуміється своєчасне (у день одержання готівкових коштів) здійснення обліку таких коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО, відповідно - не здійснення записів у книзі обліку розрахункових операцій згідно із фіскальними звітними чеками у день одержання готівкових коштів у порядку, встановленому законодавством, не може вважатися «оприбуткуванням готівки».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що, у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО, оприбуткуванням готівки є сукупність дій з фіксації повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО та відображення на їх підставі готівки у книзі обліку розрахункових операцій. При цьому, не відображення готівки у книзі обліку розрахункових операцій після їх проведення із застосуванням РРО є порушенням порядку оприбуткування готівки.

Відповідно до п. 9 ст. 3 Закону України від 6 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон № 265/95-ВР, чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов`язані щоденно друкувати на РРО (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг)) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в КОРО.

Приписи наведеної норми передбачають особливості роботи РРО, які мають забезпечувати друкування таких звітів за кожний робочий день.

За змістом п. 2 Вимог щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2002 року № 199 (далі - Вимоги), зміна - період роботи реєстратора від реєстрації першої розрахункової операції після виконання Z-звіту до виконання наступного Z-звіту; Z-звіт - це денний звіт з обнулінням інформації в оперативній пам`яті та занесенням її до фіскальної пам`яті РРО.

Відповідно до п. 7 Вимог усі режими роботи РРО повинні блокуватися, зокрема, у разі перевищення максимальної тривалості зміни.

У додатку до Вимог зазначено, що максимальна тривалість зміни не повинна перевищувати 24 години.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що, оскільки календарний день (доба) налічує 24 години, тобто, день триває з 00 годин 00 хвилин до 24 годин 00 хвилин, при щоденній роботі з РРО Z - звіт необхідно виконувати щодня по закінченні робочої зміни, але не пізніше 24 години цього дня.

Тобто, аналіз положень п. 9 ст. 3 Закону № 265/95-ВР та п.п. 2.6 глави 2 Положення № 637 свідчить, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, мають своєчасно та в повній мірі оприбутковувати усю готівку, що надходить до кас, та щоденно, тобто кожного робочого дня по закінченні зміни, але не пізніше 24 години цього ж дня, друкувати на РРО фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в КОРО.

Відповідно до пункту 1 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 6 липня 1995 року № 265/95-ВР (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов`язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій.

Відповідно до п. 18 ч. 3 Розділу І Постанови Правління Національного банку України від 29.12.2017 року № 148 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» (чинної та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) оприбуткування готівки - проведення суб`єктами господарювання обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі/книзі обліку доходів і витрат/книзі обліку доходів/фіскальному звітному чеку/розрахунковій квитанції.

Згідно ч. 11 Розділу II вказаного Положення готівка, що надходить до кас, оприбутковується в день одержання готівки в повній сумі.

Оприбуткуванням готівки в касах відокремлених підрозділів установ/підприємств, а також у касах фізичних осіб-підприємців, які проводять готівкові розрахунки із застосуванням РРО та/або КОРО без ведення касової книги, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень на підставі даних розрахункових документів шляхом формування та друку фіскальних звітних чеків і їх підклеювання до відповідних сторінок КОРО/занесення даних розрахункових квитанцій до КОРО.

Статтею 5 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що на період виходу з ладу реєстратора розрахункових операцій та здійснення його ремонту або у разі тимчасового, не більше 7 робочих днів, відключення електроенергії проведення розрахункових операцій здійснюється з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки або із застосуванням належним чином зареєстрованого резервного реєстратора розрахункових операцій.

Вказаній нормі Закону про РРО кореспондують положення пункту 10 розділу III Порядку реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги), який затверджений наказом Міністерства фінансів України від 14.06.2016 року № 547, що зареєстрований у Міністерстві юстиції України 05.07.2016 року за № 918/29048, яким передбачено, що якщо на період виходу з ладу РРО або в разі відключення електроенергії розрахункові операції проводяться з використанням книги ОРО та розрахункової книжки, після встановлення відремонтованого (резервного) РРО або відновлення постачання електроенергії необхідно провести через РРО суми розрахунків за час роботи з використанням розрахункової книжки, а також відповідно до контрольної стрічки (у випадку обнуління оперативної пам`яті) - за час роботи, що передував виходу РРО з ладу або відключенню електроенергії, окремо за кожною ставкою податку на додану вартість, акцизного податку або іншого податку (збору), після чого слід виконати Z -звіт. За потреби виконується операція «службове внесення» на суму готівки, що зберігається на місці проведення розрахунків.

Згідно ст. 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) розрахункова книжка (далі - РК) - належним чином зброшурована та прошнурована книжка, зареєстрована в органах доходів і зборів, що містить номерні розрахункові квитанції, які видаються покупцям у визначених цим Законом випадках, коли не застосовуються реєстратори розрахункових операцій.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що розрахункова книжка застосовується під час здійснення розрахункових операцій у випадках, коли не застосовуються реєстратори розрахункових операцій, у тому числі під час поломки РРО чи відключення електроенергії.

Відповідно до пункту 6 глави 4 розділу II Порядку реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, що затверджений наказом Міністерства фінансів України від 14.06.2016 року № 547, який зареєстрований у Міністерстві юстиції України 05.07.2016 року № 920/29050, використання книги ОРО, зареєстрованої на РРО, передбачає: наявність книги ОРО на місці проведення розрахунків, де встановлено РРО; підклеювання фіскальних звітних чеків до відповідних сторінок книги ОРО; щоденне виконання записів (у разі здійснення розрахункових операцій) про рух готівки та суми розрахунків, при цьому дані за сумами, отриманими від покупців (клієнтів), та дані за сумами, виданими покупцям (клієнтам), записуються окремо; у разі виходу з ладу РРО чи відключення електроенергії - здійснення записів за обліком розрахункових квитанцій; ведення обліку ремонтів, робіт з технічного обслуговування, а також перевірок конструкції та програмного забезпечення РРО у відповідному розділі книги ОРО.

Пунктом 9 глави 4 розділу II вказаного Порядку передбачено, що у розділі 3 книги ОРО, зареєстрованої на РРО, обліковуються розрахункові квитанції, використані під час відключення електроенергії або в період ремонту РРО. Графи 1-5 заповнюються до початку використання розрахункової книжки, графи 6-8 - до початку реєстрації розрахункових операцій за допомогою РРО після відновлення постачання електроенергії чи встановлення РРО після ремонту.

На підставі наведеного у сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що якщо суб`єктом господарювання на період виходу з ладу РРО або знеструмлення господарської одиниці для проведення готівкових розрахунків використовувалась розрахункова книжка, для оприбуткування отриманої готівки, суб`єкт господарювання зобов`язаний здійснити її облік у книзі обліку розрахункових операцій на підставі даних розрахункової книжки.

Одночасно з цим суб`єкт господарювання зобов`язаний здійснити облік розрахункових квитанцій, заповнивши відповідні графи у розділі III Книги обліку розрахункових операцій.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, після знеструмлення об`єкта торгівлі позивача, останній скористався розрахунковою книжкою, про що зроблений запис у розділі 3 досліджених КОРО.

Проте, згідно КОРО № р/4, зареєстрованої 14.08.2015 р. на ст. 61, запис про оприбуткування готівки на підставі розрахункової квитанції МААА 995749 від 28.08.2016 р. зроблений у рядку, наступному за датою Z звіту від 02.09.2016 р.

Згідно КОРО № р/5, зареєстрованої 12.05.2016 р. на ст. 72, запис про оприбуткування готівки на підставі розрахункової квитанції МААА 995751 від 09.01.2017 р. зроблений у рядку між записами про оприбуткування готівки за Z звітами від 31.12.2016 р. та 01.01.2017 р.

Також, у відповідності до КОРО № р/6, зареєстрованої 06.06.2017 р. на ст. 48, запис про оприбуткування готівки на підставі розрахункової квитанції МААА 995753 від 21.08.2017 р. зроблений у рядку між записами про оприбуткування готівки за Z звітами від 18.08.2017 р. та 19.08.2017 р.

Так само згідно КОРО № р/9, зареєстрованої 23.07.2018 р. на ст. 36, запис про оприбуткування готівки на підставі розрахункової квитанції МААА 995755 від 19.08.2018 р. зроблений у рядку між записами про оприбуткування готівки за Z звітами від 08.08.2018 р. та 09.08.2018 р.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що записи у розділі ІІ КОРО про оприбуткування готівки на підставі розрахункової книжки позивачем зроблені не у дні отримання готівки, а значно пізніше, оскільки такі записи зроблені на вільних рядках між вже заповненими, що мало наслідком порушення хронології записів у графі «Дата».

На підставі наведеного, оскільки законодавством під «оприбуткуванням готівки» у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО розуміється своєчасне (у день одержання готівкових коштів) здійснення обліку таких коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО або розрахункових книжок, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що здійснення відповідних записів у книзі обліку розрахункових операцій у інший день, ніж день одержання готівкових коштів, не може вважатися «своєчасним оприбуткуванням готівки».

Абзацом 3 статті 1 Указу Президента України від 12 червня 1995 року № 436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» встановлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб`єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються НБУ, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п`ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про правильність встановлення податковим органом незабезпечення ТОВ «Еколог +» своєчасного оприбуткування готівкових коштів та застосування штрафних санкцій.

Як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і в поданій апеляційній скарзі, позивачем не спростовані встановлені факти несвоєчасного оприбуткування готівкових коштів.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що підстав для визнання незаконним ППР про застосування штрафних санкцій немає, адже позивач не спростовував наявності факту порушення, яке стало підставою для прийняття такого рішення щодо накладення штрафних санкцій.

Доводи апеляційної скарги спростовуються наведеними висновками суду апеляційної інстанції та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Що стосується посилань апелянта у додатково поданому під час апеляційного розгляду справи клопотанні на обставини втрати чинності 23.06.2019 року Указу Президента України від 12 червня 1995 року № 436/95, на підставі якого до позивача застосовані штрафні санкції, колегія суддів зазначає, що у спірних правовідносинах до ТОВ «Еколог +» вже застосовані відповідні штрафні санкції у зв`язку із встановленими порушеннями 29.12.2018 року, тобто, на момент чинності вказаного Указу. Під час судового розгляду справи суд обов`язаний надати оцінку прийнятому відповідачем рішенню з урахуванням норм чинного законодавства на момент виникнення спірних правовідносин. Враховуючи, що рішення про накладення на позивача штрафних санкцій вже прийнято, відповідно, подальша втрата чинності Указу Президента України від 12 червня 1995 року № 436/95 не є підставою для скасування цього рішення в судовому порядку.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Еколог +» - залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року - залишити без змін.

У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Еколог +» про виклик ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в якості свідків - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судове рішення складено у повному обсязі 22.10.2019 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька