Справа № 200/2661/19-а
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2019-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року справа №200/2661/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Компанієць І.Д., Гаврищук Т.Г., за участю секретаря судового засідання - Антонюк А.С., представника відповідача - Супрунової О.С., діючої за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 травня 2019 року у справі № 200/2661/19-а (головуючий суддя І інстанції - Давиденко Т.В.), складене в повному обсязі 22 травня 2019 року в м. Слов`янськ Донецької області за позовом ОСОБА_1 до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, третя особа - Управління державної Казначейської служби України у м. Слов`янську Донецької області про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

20 лютого 2019 року, ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, третя особа - Управління державної Казначейської служби України у м. Слов`янську Донецької області про:

- визнання протиправними дії щодо нездійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та його невиплати у повному обсязі в грудні 2018 року на підставі довідки територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області у відставці від 12.12.2018 року за №114 та в січні 2019 року на підставі довідки територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області відставці від 10.01.2019 року №04-148-19;

- зобов`язання провести перерахунок довічного грошового утримання на підставі довідки територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області від 12.12.2018 року №1142, починаючи з 01.12.2018 року та на підставі довідки територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області від 10.01.2019 року №04-148-19, починаючи з 01.01.2019 року;

- стягнення недоплаченого щомісячного довічного грошового утримання за грудень 2018 року та січень 2019 року всього в розмірі 35564 грн. 85 коп. шляхом списання коштів з рахунку Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області;

- допустити до негайного виконання рішення суду в межах стягнення суми пенсії за один місяць;

- зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення (а.с. 4-9).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22 травня 2019 року позовні вимоги задоволені частково. Визнано протиправними дії Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо нездійснення ОСОБА_1 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та його невиплати у повному обсязі в грудні 2018 року на підставі довідки територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області у відставці від 12.12.2018 року за №114 та в січні 2019 року на підставі довідки територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області відставці від 10.01.2019 року №04-148-19. Зобов`язано Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області провести ОСОБА_1 перерахунок довічного грошового утримання на підставі довідки територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області від 12.12.2018 року №1142, починаючи з 04.12.2018 року та на підставі довідки територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області від 10.01.2019 року №04-148-19, починаючи з 01.01.2019 року. Допущено до негайного виконання рішення суду в межах стягнення суми пенсії на користь ОСОБА_1 за один місяць. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено (а.с. 53-57).

Не погодившись із судовим рішенням, Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтуванні апеляційної скарги, апелянт зазначив, що перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці був зроблений відповідно до норм чинного законодавства, а саме з 1 числа місяця наступного за місяцем у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою, відтак, підстави для задоволення позовних вимог відсутні (а.с. 66-68).

Представник відповідача в судовому засіданні надала пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просила суд її задовольнити.

Позивач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , перебуває на обліку у Слов`янському об`єднаному Управлінні Пенсійного фонду України Донецької області як суддя у відставці (а.с. 10-12).

ОСОБА_1 призначене щомісячне довічне грошове утримання судді, виходячи з суддівської винагороди, визначеної у відповідності до ст. 141 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI у розмірі 90% суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді.

ОСОБА_1 отримані довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 12.12.2018 року №1142 та від 10.01.2019 року №04-148-19 (а.с. 22, 23).

13.12.2018 року та 15.01.2019 року ОСОБА_1 звернулась до Слов`янського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідок про суддівську винагороду від 12.12.2018 року №1142 та від 10.01.2019 року №04-148-19.

17.01.2019 року та 04.02.2019 року відповідачем надано відповідь на звернення ОСОБА_1 відповідно до якої, Слов`янське об`єднане управління пенсійного фонду України Донецької області здійснило перерахунок пенсії з 01.01.2019 року згідно заяви № 21145 від 13.12.2018 року та довідки про суддівську винагороду від 12.12.2018 року № 1142, у зв`язку зі змінами щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, 21.01.2019 року Слов`янське об`єднане управління пенсійного фонду України Донецької області здійснило перерахунок пенсії з 01.02.2019 року згідно заяви № 488 від 15.01.2019 року та довідки про суддівську винагороду від 10.01.2019 року № 04-148-19, у зв`язку зі змінами щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (а.с. 26,27).

Спірним питанням даної справи є правомірність дій відповідача щодо здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідок про суддівську винагороду з 1 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що право позивача на своєчасний перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці порушено, відтак, судом, зокрема, зобов`язано управління провести перерахунок довічного грошового утримання на підставі довідки територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області від 12.12.2018 року №1142, починаючи з 04.12.2018 року та на підставі довідки територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області від 10.01.2019 року №04-148-19, починаючи з 01.01.2019 року.

Суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

За Преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Абзацем 5 частини 1 статті 1 Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що довічна пенсія (ануїтет) - пенсійна виплата за рахунок коштів, що обліковуються на накопичувальному пенсійному рахунку застрахованої особи, а у випадках, передбачених законом, - на індивідуальному пенсійному рахунку учасника недержавного пенсійного фонду, сума та порядок виплати якої визначаються в договорі страхування довічної пенсії, укладеному із страховою організацією, що сплачується особі після досягнення нею пенсійного віку, передбаченого цим Законом, або членам її сім`ї чи спадкоємцям у випадках, передбачених цим Законом.

04 грудня 2018 року Конституційним Судом України за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частин третьої, десятої статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд") ухвалено рішення №11-р/2018, відповідно до якого визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення частини третьої, десятої статті 133 Закону України від 07 липня 2010 року №245З-IV "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції Закону України від 12 лютого 2015 року №192-VIII "Про забезпечення права на справедливий суд").

Відповідно до пункту 1 вказаного рішення Конституційного Суду України положення частини третьої статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року №2453-VI (у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року №192-VIII) підлягає застосуванню в його первинній редакції, а саме: "Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 січня 2011 року 6 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2012 року - 8 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2013 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2014 року - 12 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2015 року - 15 мінімальних заробітних плат".

Абзацом другим пункту 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 року №1774-VІІІ установлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2018 року становить 1762 гривні.

Таким чином, вказане рішення Конституційного Суду України має наслідком зміну складових грошового утримання судді в частині збільшення посадового окладу судді місцевого суду з 10 до 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Згідно ст. 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-VІ від 07 липня 2010 року (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року №192-VІІІ) та рішення Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року у справі №4-рп/2016 у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Аналогічні приписи містяться і у статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VІІІ від 02 червня 2016, який набрав чинності 30 вересня 2016 року.

Тобто, правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Відповідно до пункту 3 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України №11-р від 04 грудня 2018 року Конституційний Суд вирішив: «Положення частин третьої, десятої статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року №2453-VІ у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року №192-VІII, які визнані неконституційними пунктами 1, 2 резолютивної частини цього Рішення, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення».

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що саме з 04 грудня 2018 року втратили чинність положення частини третьої статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року №2453-VІ (у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року №192-VІII) та відновили свою дію положення цієї статті в його первинній редакції, а саме: «Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом».

Тобто, саме з 04 грудня 2018 року виникає необхідність у проведенні перерахунку позивачу раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки саме з цієї дати змінено розмір складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Особливості призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України врегульовано Порядком, що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року №3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 20 березня 2017 №5-1) (далі - Порядок).

Вказаним Порядком передбачено, що звернення за перерахунком щомісячного довічного утримання проводиться в разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Заява про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та довідка про розмір суддівської винагороди подається до органів, що призначають щомісячне довічне утримання.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач звернувся до відповідача з відповідними заявами про здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Відповідно до п. 4 розділу ІІ Порядку перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою, який був змінений відповідно до редакції Постанови Пенсійного фонду № 6-1 від 07.06.2019 та на даний час передбачає перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з дня виникнення права на відповідний перерахунок.

Суд вважає, що зазначена норма визначає строк саме для Пенсійного органу коли такий перерахунок необхідно здійснити, а перерахунок сум повинен здійснюватися з моменту коли таке право виникло.

Як встановлено судом першої та апеляційної інстанції, та підтверджено матеріалами справи, відповідачем здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді: з 01 січня 2019 року - за грудень 2018 року та з 01 лютого 2019 року - за січень 2019 року.

Таким чином, відповідачем не визнано права позивача на здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з дати, з якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди, що суд апеляційної інстанції вважає протиправним з огляду на вищевказані норми права.

За встановлених обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, про необхідність задоволення позовних вимог позивача про визнання дій управління протиправними та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання за період з 04.12.2018 року по 01.01.2019 року та з 01.01.2019 року та сплатити недоплачене щомісячне довічне грошове утримання.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в справі «Золотас проти Греції» стаття 1 Протоколу № 1, яка має за головну мету захистити особу від будь-якого посягання держави на повагу до її майна, може також вимагати позитивних зобов`язань, відповідно до яких держава має вжити певних заходів, необхідних для захисту права власності, зокрема, якщо існує прямий зв`язок між заходом, якого заявник може правомірно очікувати від влади, і ефективним користуванням ним своїм майном (Zolotas v. Greece, заява № 66610/09). Подібний висновок викладений у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Капітал Банк АД проти Болгарії» (Capital Bank AD v. Bulgaria, заява № 49429/99). Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 травня 2019 року у справі № 200/2661/19-а - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені в судовому засіданні 23 жовтня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 жовтня 2019 року.

судді Т.Г.Арабей

І.Д. Компанієць

Т.Г. Гаврищук