Справа № 200/10017/19-а
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2019-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2019 р. Справа№200/10017/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Михайлик А.С. розглянув в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду за правилами спрощеного (письмового) позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Великовновосілківського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення щодо відмови в призначенні пенсії та зобов`язання вчинити певні дії

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Великоновосілківського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення № 38 від 21.06.2019 щодо відмови в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту 2-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії за вислугу років та зарахувати до спеціального стажу, що надає право на призначення пенсії за вислугу років період роботи з 11.12.1996 по 23.01.2019.

В обґрунтування вимог позивач зазначила, що висновки відповідача про відсутність достатнього спецстажу для призначення пенсії за вислугу років є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності. Позивач наполягала на тому, що відповідачем протиправно не враховано у складі спеціального стажу період роботи в аптеці малого колективного підприємства «Адоніс» та товариства з обмеженою відповідальністю «Адоніс компані» з 11.12.1996 по 23.01.2019 з підстав відсутності відомостей про віднесення зазначених підприємств до закладів охорони здоров`я.

Посилаючись на положення Закону України «Основи законодавства про охорону здоров`я» № 2108-ХІІ, Закону України «Про лікарські засоби» позивач наполягала на тому, що особи, які працювали на посадах фармацевтів в аптечних кіосках, що належать суб`єктам господарювання, мають право на зарахування періоду роботи з 11.12.1996 по 23.01.2019 до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії на підставі пункту «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за умови здійснення аптечним закладом діяльності на підставі ліцензій на провадження роздрібної торгівлі лікарськими засобами, незалежно від отримання акредитаційних сертифікатів.

Відповідач проти задоволення заявлених позивачем вимог заперечував, підстави незгоди визначив в наданому суду відзиві на позов. Згідно викладеного у відзиві відповідачем під час розгляду наданих позивачем документів встановлено недостатність спеціального стажу для призначення пенсії за вислугу років, що стало підставою прийняття рішення про відмову в призначенні пенсії за вислугу років. Підстави для врахування періоду роботи позивача з 11.12.1996 по 23.01.2019 до спеціального стажу відсутні, оскільки МКП Адоніс» та ТОВ «АДОНІС КОМПАНІ» не пройшли акредитацію на підтвердження набуття статусу закладу охорони здоров`я.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19.08.2019 відкрито провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи. Ухвалою від 18.09.2018 справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 08.10.2019.

Через неявку представників сторін до судового засідання справу розглянуто на підставі частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 цього Кодексу датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , згідно паспорту серії НОМЕР_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

У червні 2019 року позивач звернулася до Великоновосілківського об`єднаного правління пенсійного фонду України Донецької області (відповідач у справі) із заявою про призначення пенсії за вислугу років.

За наслідком розгляду заяви позивача відповідачем прийнято рішення № 38 від 21.06.2019, яким відмовлено позивачу в призначенні пенсії за вислугу років. За змістом наведеного рішення відповідно до наданих документів стаж роботи позивача, врахований до вислуги років становить 11 років 4 місяці 5 днів, що не дає права на призначення пенсії за вислугу років, передбаченого ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Страховий стаж позивача становить 36 років 3 місяці 2 дні. За змістом рішення до стажу роботи за вислугу років враховані період роботи позивача з 06.08.1985 по 10.08.1988 в Донецькому обласному аптеко управлінні аптека № 147, з 11.08.1988 по 10.12.1996 в аптеці 282. Через відсутність відомостей про віднесення до закладів охорони здоров`я МКП «Адоніс» та ТОВ «Адоніс Компані» до стажу за вислугу років не враховано період роботи позивача з 11.12.1996 по 23.01.2019.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ, ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV.

Пунктом 2-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України № 1058-IV визначено, що особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Згідно пункту 16 розділу XV Прикінцеві положення Закону України № 1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців.

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року №909 включає в себе аптеки, аптечні кіоски, аптечні магазини, контрольно-аналітичні лабораторії (посади провізорів, фармацевтів (незалежно від найменування посад) та лаборанти). Згідно примітки 2 до переліку робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Розділом 3 Переліку закладів охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я №385 від 28.10.2002, передбачено, що до фармацевтичні (аптечні) закладів охорони здоров`я відносяться: аптека, аптечна база (склад), база (склад) медичної техніки, база спеціального медичного постачання (центральна, республіканська, обласна), контрольно-аналітична лабораторія, лабораторія з аналізу якості лікарських засобів, магазин (медичної техніки, медичної оптики).

Згідно пункту 16 пояснень до Переліку закладів охорони здоров`я аптекою є заклад охорони здоров`я, основним завданням якого є забезпечення населення, закладів охорони здоров`я, підприємств, установ і організацій лікарськими засобами і виробами медичного призначення.

Перелік провізорських посад у закладах охорони здоров`я затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я №385 від 28.10.2002 та відносить до провізорських посад керівників фармацевтичних (аптечних) закладів та їх заступників - завідувач, директор, начальник, заступники; керівників структурних підрозділів: завідувач, директор, начальник, заступники, завдувач аптечного пункту; провізорів-спеціалістів.

Визначення поняття «заклад охорони здоров`я» наведено в статті 3 Основ законодавства України про охорону здоров`я від 19листопада 1992 року № 2801-ХІІ, відповідно до якої це юридична особа будь-якої форми власності та організаційно-правової форми або її відокремлений підрозділ, основним завданням яких є забезпечення медичного обслуговування населення на основі відповідної ліцензії та професійної діяльності медичних (фармацевтичних) працівників.

Відповідно до частини другої статті 16 цих Основ заклади охорони здоров`я створюються підприємствами, установами та організаціями з різними формами власності, а також приватними особами за наявності необхідної матеріально-технічної бази і кваліфікованих фахівців. Порядок і умови створення закладів охорони здоров`я, державної реєстрації та акредитації цих закладів, а також порядок ліцензування медичної та фармацевтичної практики визначаються актами законодавства України.

Частиною 5 цієї статті із змінами, внесеними згідно із Законами № 326-VIII від 09.04.2015, № 2168-VIII від 19.10.2017, передбачено, що заклади охорони здоров`я можуть добровільно проходити акредитацію в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Не підлягають обов`язковій акредитації аптечні заклади. Акредитація аптечних закладів може здійснюватися на добровільних засадах.

Відповідно до пункту 1 Порядку акредитації закладу охорони здоров`я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 765 від 15.07.1997 державною акредитацією закладу охорони здоров`я є офіційне визнання статусу закладу охорони здоров`я, наявності в ньому умов для надання певного рівня медико-санітарної допомоги, підтвердження його відповідності встановленим критеріям та гарантії високої якості професійної діяльності.

Пунктом 2 цього Порядку в редакції постанови КМУ № 215 від 13.03.2019 передбачено, що заклади охорони здоров`я незалежно від форми власності, в тому числі аптечні, можуть добровільно проходити акредитацію. Акредитація закладу проводиться після отримання ним ліцензії на провадження господарської діяльності з медичної практики, ліцензії на провадження господарської діяльності з виробництва лікарських засобів, оптової та роздрібної торгівлі лікарськими засобами, імпорту лікарських засобів, крім активних фармацевтичних інгредієнтів.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про лікарські засоби» оптова, роздрібна торгівля лікарськими засобами на території України здійснюється підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами - підприємцями на підставі ліцензії, яка видається в порядку, встановленому законодавством. Підставою для видачі ліцензії є наявність матеріально-технічної бази, кваліфікованого персоналу, відповідність яких встановленим вимогам та заявленим у поданих заявником документах для одержання ліцензії характеристикам підлягає обов`язковій перевірці перед видачею ліцензії у межах строків, передбачених для видачі ліцензії, за місцем провадження діяльності органом ліцензування або його територіальними підрозділами у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ

Зі змісту заявлених позивачем вимог вбачається, що вони пов`язані із неврахуванням відповідачем під час призначення пенсії за віком зазначених в трудовій книжці відомостей про роботу позивача в аптечних закладах через відсутність інформації про проходження зазначеними закладами акредитації та отримання відповідних сертифікатів.

Трудова книжка позивача серії НОМЕР_3 , копія якої наявна в матеріалах справи, в розділі «Відомості про роботу» містить відповідні записи про спірні періоди роботи позивача:

11.12.1996 у зв`язку із реорганізацією аптеки № 282 в МКП «Адоніс» призначена на посаду фармацевта в МКП «Адоніс» (запис 4);

16.05.2005 призначена завідуючою аптекою МКП «Адоніс» (запис № 5);

05.07.2010 МКП «Адоніс» реорганізовано в товариство з обережною відповідальністю «Адоніс Компані»;

12.07.2010 призначена завідуючою аптеки № 1 ТОВ «Адоніс Компані»;

23.10.2013 переведена на посаду завідуючої аптеки № 1 мережі аптек «1617» ТОВ «Адоніс компані»;

23.01.2019 звільнена з аптеки № 1 «Адоніс компані» з посади завідуючої аптеки.

В матеріалах справи наявні копії ліцензій, що підтверджують право ТОВ «Адоніс компані» (МКП «Адоніс») на здійснення роздрібної торгівлі лікарськими засобами в роботи позивача. Документи, які б свідчили про проходження аптечними закладами, в яких працювала позивач, акредитації як закладу охорони здоров`я, що передбачалася Постановою Кабінету Міністрів України від 15 липня 1997 р. N 765 "Про затвердження Порядку державної акредитації закладу охорони здоров`я" у справі відсутні.

Під час вирішення питання про правомірність неврахування періоду роботи позивача з 11.12.1996 по 23.01.2019 в аптечних закладах ТОВ «Адоніс Компані» (до реорганізації МКП «Адоніс») суд виходить із наступного.

Редакцією частини п`ятої статті 16 Закону № 2108-XII (зі змінами, внесеними законами України від 9 квітня 2015 року № 326-VІІІ, від 19 жовтня 2017 року № 2168-VIII) передбачено, що не підлягають обов`язковій акредитації аптечні заклади, акредитація аптечних закладів може здійснюватися на добровільних засадах. Внесені до частини 5 статті 16 Закону України «Основ законодавства України про охорону здоров`я» зміни стосовно необов`язковості акредитації аптечних закладів, передбачені Законом України № 326-VIII від 09.04.2015 набрали чинності 14.05.2015 та введенні в дію з 13.06.2015. На виконання цього Закону Кабінетом Міністрів України постановою від 11 листопада 2015 року № 921 внесено зміни до абзацу першого пункту 2 Порядку акредитації, за змістом яких акредитації підлягають усі заклади охорони здоров`я незалежно від форми власності, крім аптечних, акредитація яких може здійснюватися на добровільних засадах.

Велика Палата Верховного Суду під час вирішення питання стосовно можливості врахування у складі спеціального стажу періоду роботи особи в аптечному кіоску, що належить ФОП та не був акредитованим, в постанові по справі № 492/446/15-а від 29.08.2018, дійшла висновку, що особи, які працювали на посадах фармацевтів в аптечних кіосках, належних ФОП, за умови здійснення такої діяльності на основі ліцензій на провадження роздрібної торгівлі лікарськими засобами, незалежно від отримання цим аптечним закладом акредитаційних сертифікатів, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за вислугу років згідно з пунктом «е» статті 55 Закону № 1788-ХІІ.

В наведеній постанові по справі № 492/446/15-а Велика палата Верховного Суду у постанові зазначила, що на працівника аптечного закладу не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення акредитації відповідного закладу охорони здоров`я, оскільки контроль за додержанням аптечними закладами правил здійснення роздрібної торгівлі лікарськими засобами, у тому числі в питаннях проходження акредитації, покладався чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством на відповідні повноважні державні контролюючі органи.

Крім цього, в межах розгляду справи № 492/446/15 -а Велика Палата Верховного Суду зазначила, що з 13 червня 2015 року законодавство України покращило становище для всіх осіб, які працюють в аптечних закладах на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років на пільгових умовах, незалежно від наявності державної акредитації такого закладу, і з цього дня стаж роботи на відповідних посадах зараховується до спеціального стажу, необхідного для призначення такої пенсії. Отже, незарахування до спеціального стажу особи періоду роботи в аптечних закладах, що не проходили державної акредитації до 13.06.2015 та зарахування іншим особам до такого спеціального стажу періоду їх роботи в аптечних закладах, що після 13.06.2015 не мають проходити державної акредитації, буде виявом дискримінаційного ставлення держави до осіб, які перебувають у подібній ситуації. Об`єктивного та розумного обґрунтування різниці у ставленні до цих людей з огляду на вищевказані зміни до законодавства, що по суті покращили становище осіб, які до 13.06.2015 працювали у неакредитованих аптечних закладах, немає. А наслідком такого різного поводження є порушення заборони дискримінації у зв`язку з реалізацією права на мирне володіння майном - призначеною пенсією за вислугу років.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи наведене вище та із врахуванням статті 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, беручи до уваги правові висновки Великої Палати Верховного Суду в постанові у справі № 492/446/15-а суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не враховано до спеціального стажу позивача, що надає право на призначення пенсії за вислугу років період роботи з 11.12.1996 по 23.01.2019 у МКП «Адоніс» та ТОВ «Адоніс компані», внаслідок чого рішення відповідача про відмову позивачу в призначенні пенсії є протиправним та підлягає скасуванню. Враховуючи наведене, заява позивача про призначення пенсії за вислугу років підлягає повторному розгляду відповідачем із врахуванням правових висновків, викладених в цьому рішенні. Оскільки відповідачем в рішенні про відмову в призначенні пенсії не зазначалося будь-яких інших підстав неврахування до спеціального стажу робот окрім не проходження акредитації аптечним закладом, суд вважає за можливе задовольнити заявлені позивачем вимоги в частині зобов`язання відповідача зарахувати до спеціального стажу ОСОБА_1 , що надає право на призначення пенсії за вислугу років період роботи з 11.12.1996 по 23.01.2019

Отже, заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до частин першої, третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на таке, сплачений позивачем судовий збір у сумі 768,40 грн. при зверненні до суду підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

З огляду на викладене вище, на підставі положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про пенсійне забезпечення» та керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Великоновосілківського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області (85500, Донецька обл., Великоновосілківський район, смт. Велика новосілка, вул. Центральна, буд. 103, ідентифікаційний код 42171290) про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Великоновосілківського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області № 38 від 21.06.2019 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту 2-1 Розділу 15 Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Великоновосілківське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за вислугу років та зарахувати до спеціального стажу ОСОБА_1 , що надає право на призначення пенсії за вислугу років період роботи з 11.12.1996 по 23.01.2019.

Стягнути з бюджетних асигнувань Великоновосілківського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя А.С. Михайлик