Справа № 826/13087/18
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2019-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Файдюка В.В. та Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 квітня 2019 року, яке прийняте в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо нездійснення перерахунку пенсії за інвалідністю на підставі заяви від 06 липня 2018 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести з 01 жовтня 2017 року провести з 01 жовтня 2017 року перерахунок і виплату пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 квітня 2019 року у задоволенні вказаного адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про задоволення позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Скаржник вказує на те, що положення ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» поширюються на всіх осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і внаслідок цього стали особами з інвалідністю. Також позивач просить під час розгляду апеляційної скарги врахувати рішення Конституційного Суду України від 24 квітня 2019 року № 1-р(ІІ)/2019.

Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві не надходив.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 квітня 2019 року - без змін виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами справи не заперечується, що ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, перебуває на обліку в Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію по інвалідності як інвалід ІІ групи відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позивач 06 липня 2018 року звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, призначивши її у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати.

Листом від 26 липня 2018 року № 46708/02/Т-4032 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило позивача про неможливість здійснення перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю матеріалів пенсійної справи та запропонувало подати уточнюючі документи.

Не погоджуючись із такими діями Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що відсутність у розпорядженні відповідача матеріалів пенсійної справи не може бути підставою для відмови у перерахунку пенсії. Разом з тим суд першої інстанції також зазначив, що ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не підлягає застосуванню до позивача.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

У відповідності до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Між сторонами справи виник спір щодо застосування вказаної норми права до осіб, які приймали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, не перебуваючи на дійсній строкові військові службі.

Так, згідно доводів Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві право на виплату пенсії у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року мають право лише ті особи з інвалідністю, які на час участі в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи проходили дійсну строкову військову службу.

На переконання позивача ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлює розмір пенсії для всіх осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і внаслідок цього стали особами з інвалідністю незалежно від проходження строкової військової служби у відповідний період.

Висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для обчислення пенсії у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, особам, які на час участі в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи не проходили строкову військову службу є законним, обґрунтованим та відповідає правовій позиції Верхового Суду, викладеній в ухвалах від 08 травня 2018 року у справі № 820/1148/18, від 11 червня 2018 року у справі № 820/2589/18, від 11 грудня 2018 року у справі № 822/1346/18.

Згідно вказаних судових рішень ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачає, що її дія (право на обчислення пенсії по інвалідності за особливою процедурою) поширюється на осіб, які відповідають наступним критеріям:

1) особа брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, або

2) особа брала участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій та випробувань, або

3) особа брала участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї.

Право на обчислення пенсії у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року виникає у зазначених осіб лише за наявності трьох умов у сукупності (розширене тлумачення зазначеної статті без внесення змін до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не допускається):

1) особа має статус особи з інвалідністю;

2) особа отримала статус особи з інвалідністю виключно внаслідок участі у ліквідації відповідних наслідків та у військових навчаннях;

3) особа брала участь у ліквідації відповідних наслідків та військових навчаннях лише під час проходження дійсної строкової служби.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 у період з 25 серпня по 03 жовтня 1986 року залучався до участі в заходах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС під час виконання службових обов`язків. Зазначена обставина підтверджується довідкою від 03 жовтня 1986 року.

ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи в період служби в органах протипожежної служби, а не під час проходження строкової служби, що виключає можливість перерахунку пенсії відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі позивач, як на підставу для задоволення своїх вимог, посилається на те, що частина речення «під час проходження дійсної строкової військової служби» стосується тільки категорій осіб, які брали участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї. Також позивач зазначає, що держава гарантує соціальний захист військовозобов`язаним, які призвані на військові збори.

Колегія суддів звертає увагу позивача на те, що згідно назви, предметом правового регулювання ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є питання призначення пенсії виключно військовослужбовцям, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Положення ч. 1 ст. 59 вказаного Закону є загальними та визначають особливості обчислення грошового забезпечення для усіх військовослужбовців. Натомість ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначає розмір пенсії саме тих осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.

Враховуючи, що на час участі в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи ОСОБА_1 не перебував на дійсній строковій військовій службі, а виконував обов`язки, пов`язані з проходженням служби в органах протипожежної служби, підстави для перерахунку йому пенсії відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відсутні.

Колегія суддів також враховує висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 11 грудня 2018 року у справі № 822/1346/18, згідно яких законодавство визначає декілька окремих категорій серед військовослужбовців за критерієм виду військової служби, одним з яких є строкова військова служба. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» розширено в межах певної категорії військовослужбовців перелік осіб, на яких розповсюджується ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», водночас, незмінною залишилась умова щодо проходження такими особами дійсної строкової служби у відповідний період.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також позивач в апеляційній скарзі посилається на рішення Конституційного Суду України від 24 квітня 2019 року № 1-р(ІІ)/2019 у справі № 3-14/2019 (402/19, 1737/19).

Вказаним рішенням Конституційний Суд України визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення «дійсної строкової», яке міститься у положеннях ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Предметом розгляду у межах адміністративного позову ОСОБА_1 були правовідносини, що виникли до ухвалення рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2019 року № 1-р(ІІ)/2019 у справі № 3-14/2019 (402/19, 1737/19), тому суд перевіряє правомірність дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на відповідність вимогам тим положенням ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», які були чинними на момент виникнення спірних правовідносин.

Такий висновок колегії суддів відповідає також правовій позиції Верховного Суду, що викладена в постанові від 18 липня 2019 року № 816/105/18.

Отже, доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 24 квітня 2019 року та не можуть бути підставою для його скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 квітня 2019 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 134, 139, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 квітня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді В.В. Файдюк

Є.В. Чаку