Справа № 1.380.2019.000901
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2019-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/8171/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Попка Я.С., Шевчук С.М.

з участю секретаря судового засідання Лутчин А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року, ухвалене суддею Сподарик Н.І. у м. Львові о 10 год. 52 хв. у справі № 1.380.2019.000901 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про визнання протиправним і скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/000097/2 від 15.02.2019 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 11.02.2019 року декларант, фізична особа-підприємець ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 подав відповідачу митну декларацію № UA209190/2019/017911, в якій до митного оформлення заявив: транспортний засіб - легковий автомобіль, марки «Opel», модель «Astra», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 НОМЕР_2 , тип двигуна - дизель, об`єм двигуна - 1598 см.куб, потужність двигуна 100 кіловат, колір білий, кузов універсал, рік виготовлення 2014, модельний ряд 2015, кількість місць - 5. Вартість автомобіля - 3000 євро.

Разом із вказаною митною декларацією декларант надав відповідачу такі документи: рахунок-фактуру (інвойс), митну декларацію країни відправлення товару, доручення на переказ грошей СЕПА, паспорт громадянина України.

Однак, відповідач 15.02.2019 року прийняв в рішення про коригування митної вартості товару № UA209000/2019/000097/2, в якому визначив, що митна вартість транспортного засобу, який заявив до митного оформлення позивач, становить 9850 євро.

На думку позивача, відповідач протиправно, в порушення норм статті 57 Митного кодексу України та за наявності усіх документів, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість транспортного засобу, визначив митну вартість товару, який ввозився на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту за другорядним методом (резервним). Позивач вважає, що відповідач безпідставно поставив під сумнів поданий перелік документів і необґрунтовано витребував додаткові документи, оскільки відповідач не довів обставин, які, на його думку, свідчать про існування обґрунтованих сумнівів щодо визначення позивачем числового значення митної вартості імпортованого товару. Захист порушеного права, на думку позивача, можливий шляхом скасування рішення про коригування митної вартості.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів від 15.02.2019 року № UA209000/2019/000097/2.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці ДФС України на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 768,40 грн.

Не погодившись із цим рішенням суду його оскаржив відповідач, Львівська митниця ДФС, подавши апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, неповно з`ясував обставини справи та зробив помилковий висновок про задоволення позову.

Таку позицію відповідач пояснює тим, що при проведенні контролю правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митний орган встановив, що документи, які подані разом з митною декларацією не містять відомостей щодо всіх складових митної вартості товару. Зокрема відповідач зазначив, що позивач не надав банківських платіжних документів щодо оплати за товар, що не дозволило визначити фактурну вартість товару і відповідно визначити його митну вартість.

Крім цього, відповідач зазначив, що в документі, на який посилається позивач, переказ грошей СЕПА, не зазначено за який автомобіль сплачено грошові кошти, і чи має відношення цей переказ до транспортного засобу марки «OPEL», модель «ASTRA», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 НОМЕР_2 .

З цих підстав, відповідач вважає, що рішення про коригування митної вартості товару прийняте відповідачем в порядку, з підстав, у спосіб та в межах повноважень, що визначені чинним законодавством України.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що ОСОБА_1 придбав у Bulzaga F.LLI s.n.c. ANDREA & C. транспортний засіб марки «Opel» модель «Astra» VIN-код НОМЕР_2 за ціною 3000 Євро. На підтвердження факту купівлі-продажу, продавець видав рахунок фактуру (інвойс) від 03.12.2018 року № 539, на суму 3000 Євро.

Митними органами країни відправлення 04.12.2018 року оформлена митна декларація країни відправлення №18ІТQSX1T0006926E0 у якій відображена ціна 3000 Євро.

08.02.2019 року декларант подав Львівській митниці ДФС для митного оформлення митну декларацію № UА209190/2019/017911 на товар «дегковий автомобіль марки «Opel» модель «Astra» номер кузова НОМЕР_2 , та визначив ціну товару 3000 євро, що становить 91756,15 грн.

За результатами аналізу документів, поданих декларантом для митного оформлення, відповідач зазначив, що декларант надав документи, які не містять відомостей щодо всіх складових митної вартості товару. Вказане ставить під сумнів обґрунтованість обраного декларантом методу визначення митної вартості товару.

У зв`язку з тим, що митна вартість товару не може бути визнана за вартістю, визначеною декларантом щодо товарів, які імпортуються, Львівська митниця ДФС 12.02.2019 року прийняла рішення про коригування митної вартості товарів № UA 209000/2019/000097/2 та винесла Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209190/2019/00326, якою відмовила у митному оформленні (випуску) товарів за митною декларацією № UA 209190/2019/017911 від 08.02.2019 року.

У рішенні про коригування митної вартості товарів № UA 209000/2019/000097/2 від 12.02.2019 року за митною декларацією № UA 209190/2019/017911 від 08.02.2019 року, відповідач, використавши інформацію за результатами спрацювання системи АСАУР, визначив митну вартість легкового автомобіля марки «Opel», модель «Astra», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 НОМЕР_2 , тип двигуна - дизель, об`єм двигуна - 1598 см.куб, потужність двигуна 100 кіловат, колір білий, кузов універсал, рік виготовлення 2014, модельний ряд 2015, кількість місць 5, у розмірі 9850 EUR.

20 лютого 2019 року, декларант, фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , в інтересах ОСОБА_1 , скориставшись наданим частиною 7 статті 55 МК України правом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу, подав відповідачу митну декларацію № UA 209190/2019/024843, на підставі якої відповідач випустив товар, що декларує декларант у вільний обіг.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що рішення про коригування митної вартості товарів є необґрунтованим, при цьому сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях та жодним чином не обґрунтовані та не підтверджені. Суд вважав, що позивач під час митного оформлення надав усі необхідні документи, які не мали розбіжностей, ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні та достовірні дані, що піддавалися обчисленню і підтверджували усі складові митної вартості імпортованого товару, натомість відповідач не довів правомірності коригування митної вартості імпортованого позивачем автомобіля. Відтак, висновки Львівської митниці ДФС про неможливість визначення митної вартості за першим основним методом - за ціною договору, яка зазначена в рахунку-фактурі, на думку суду першої інстанції, є хибними.

Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком з огляду на наступні обставини.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 2 статті 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню

Відповідно до частини 1 та 2 статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як визначено у частині 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.

Згідно з пунктом 2 частини 6 статті 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Положеннями частин 2 та 3 статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок доведення митної вартості товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Разом з тим, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з вказаним, саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Апеляційний суд зазначає, що у рішенні про коригування митної вартості товарів щодо митного оформлення транспортного засобу - легкового автомобіля, марки марки «Opel», модель «Astra», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , тип двигуна - дизель, об`єм двигуна - 1598 см.куб, потужність двигуна 100 кіловат, колір білий, кузов універсал, рік виготовлення 2014, модельний ряд 2015, кількість місць - 5, митний орган вказав, що заявлена декларантом митна вартість товару не підтверджена документально.

Апеляційний суд вважає, що орган доходів і зборів має повноваження на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів у тому разі, коли у документах, поданих декларантом для митного оформлення наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість. Водночас цим повноваженням митниці на витребування додаткових документів кореспондує обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких заявлена митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією.

Однак, апеляційний суд звертає увагу, що митний орган приймаючи рішення про коригування митної вартості товарів, не зазначив, які розбіжності мають документи подані до митного оформлення, в тому числі, чи мають вони ознаки підробки, а також, які відомості відсутні, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Апеляційний суд вважає, що сумніви митного органу щодо заявленої декларантом митної вартості товару, які необґрунтовані з посиланням на виявлені розбіжності в поданих декларантом документах, ознаки підробки або відсутність певних документів, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, не дає митному органу права витребовувати додаткові документи у декларанта, тим більше визначати митну вартість транспортного засобу, відмінну від тієї, яку вказав декларант.

Разом з тим, відповідно до частини 1 та 2 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

Однак, апеляційний суд встановив, що рішення про коригування митної вартості не містить ні обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, ні наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, ні вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, ні обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Тому, враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/000097/2 від 15.02.2019 року є необґрунтованим та прийняте з порушенням статей 53-55 МК України, а тому таке належить скасувати.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року у справі № 1.380.2019.000901 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Я. С. Попко
С. М. Шевчук
Повний текст постанови складено 24.10.2019 року