Справа № 520/7324/19
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2019-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2019 р. справа № 520/7324/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Котеньова О.Г., за участі секретаря судового засідання Блудової А.І.,

представника позивача - Скребця О.М.,

представника відповідача - Лук`янцева С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 20.05.2019 № 6, № 6, № 6, № 6, № 6, № 6, №6, вимогу про сплату боргу (недоїмки) №6 від 16.05.2019, рішення №ЕВ-6 від 16.05.2019.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення, вимоги та рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій є протиправними та необґрунтованими, перевірку проведено з порушеннями вимог чинного законодавства та за межами наказу ГУ ДФС у Харківській області про призначення та проведення такої перевірки.

Представник відповідача надав до суду відзив на адміністративний позов, в якому зазначив, що вважає доводи та аргументи позивача, покладеними в обґрунтування позовних вимог, безпідставними та помилковими, а позов відповідно таким, що не підлягає задоволенню, оскільки перевіркою встановлено заниження показника "Обсяг доходу за звітний (податковий) період, а саме не в повному обсязі включив до сум оподатковуваного доходу суми грошових коштів, отриманих на розрахунковий рахунок за надані послуги.

Представником зазначено, що позивач не виконав функцію податкового агенту, не нарахував податок на доходи фізичних осіб та військовий збір із виплачених за оренду майна доходів та доходів за цивільно-правовими договорами, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб на суму 2393,10 грн та військового збору у розмірі 199,43 грн, а також, що ФОП ОСОБА_1 не нарахував податкове зобов`язання, виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 Податкового кодексу України на вартість придбання матеріальних цінностей, що не використовувалися платником в оподатковуваних операціях, у господарській діяльності, в результаті чого ФОП ОСОБА_1 занижені податкові зобов`язання по податку на додану вартість на загальну суму 338328,00 грн та завищено від`ємне значення по податку на додану вартість на 84582,00 грн. При цьому фізична особа-підприємець зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання, виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до п. 189.1 (ст. 189 Податкового кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни встановлені Податковим кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами, необоротними активами, у разі, якщо такі товари, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися, зокрема в операціях, що не є господарською діяльністю платника ПДВ.

Крім того, представником відповідача зазначено, що ФОП ОСОБА_1 на порушення вимог п.п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України не нарахував податкові зобов`язання при реєстрації транспортного засобу - Автомобіль LAND ROVER Evoque L538 SALVA 2 НОМЕР_2 в сумі 194797,00 грн.

Також представником відповідача зазначено, що на порушення вимог п.п."г" п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_1 включив до складу податкового кредиту податкових декларацій з податку на додану вартість придбання бензину та скрапленого газу, але документи щодо підстав списання бензину та скрапленого газу в ході проведення господарської діяльності позивач не надав.

Платнику вручені листи від 12.04.2019 та від 16.04.2019 щодо надання пояснень та/або документальних підтверджень із зазначеного питання. ФОП ОСОБА_1 не надав письмових пояснень щодо встановлених в ході перевірки порушень податкового законодавства.

Представник позивача надав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що з визначеними порушеннями вимог законодавства позивач не згодний, жодних порушень з боку позивача не було здійснено.

Позивач зазначив, що усі податкові накладні ФОП ОСОБА_1 за період перевірки були зареєстровані належним чином в Єдиному реєстрі податкових накладних. У даному випадку орган ДФС будь-яких розрахунків, посилань на конкретні податкові накладні, які не були зареєстровані в реєстрі, або не своєчасно зареєстровані в реєстрі не робить.

Податкові накладні складаються у разі виникнення податкових зобов`язань з податку. В даному випадку у зв`язку з отриманням товару (робіт, послуг) у ФОП ОСОБА_1 виникало право на податковий кредит, а не податкові зобов`язання, як це вважає податковий орган, у зв`язку з чим у позивача не виникало обов`язку щодо реєстрації податкових накладних.

Також позивачем зазначено, що нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Щодо донарахування податку на додану вартість позивач зазначив, що СО ОСОБА_1 станом на липень 2015 року не був платником ПДВ, не мав права на податковий кредит з ПДВ.

Також позивачем зазначено, що СО ОСОБА_1 є платником єдиного податку - третя група, що зобов`язує його вести облік використання отриманих товарів в своїй господарській діяльності. Так, сума сплачених до бюджету коштів (3 % від доходу) пов`язана виключно з отриманими доходами, без врахування будь яких сум витрат, що передбачено вимогами ст. 292 ПК України.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов з підстав та мотивів, викладених в ньому.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, просив відмовити у позові з підстав, викладених відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Відповідно до даних в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань визначені види діяльності для ФОП ОСОБА_1 .

Так, відповідно до виписки з ЄРДР ФОП ОСОБА_1 має наступні види діяльності: Код КВЕД 29.20 Виробництво кузовів для автотранспортних засобів, причепів і напівпричепів; Код КВЕД 29.32 Виробництво інших вузлів, деталей і приладдя для автотранспортних засобів, Код КВЕД 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві; Код КВЕД 13.92 Виробництво готових текстильних виробів, крім одягу; Код КВЕД 43.12 Підготовчі роботи на будівельному майданчику; Код КВЕД 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів; Код КВЕД 45.32 Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; Код КВЕД 77.31 Надання в оренду сільськогосподарських машин і устаткування; Код КВЕД 47.89; Роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами; Код КВЕД 49.41 Вантажний автомобільний транспорт (основний); Код КВЕД 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; Код КВЕД 77.12 Надання в оренду вантажних автомобілів; Код КВЕД 33.12 Ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення.

Судом встановлено, що ГУ ДФС у Харківській області проведена документальна планова виїзна перевірка діяльності ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, за висновками якої складено акт від 26.04.2019 № 1452/20-40-13-06-08/ НОМЕР_1 .

Відповідно до висновків, викладених в акті перевірки, контролюючим органом встановлено порушення позивачем вимог законодавства України, а саме:

- в порушення вимог п.п.1 п.292.1. ст.292 ПК України, що привело до заниження єдиного податку за 2018 рік на суму 926,76 грн;

- в порушення ст.24 КЗпП України не було повідомлено про прийняття на роботу ОСОБА_2 ОСОБА_3 ;

- в порушення вимог п.п.«б» п. 176.1 ст.176 ПК України, не були відображені у розрахунках сум нарахованих (виплачених доходів) та суми нарахованого податку із доходів фізичних осіб за падання в оренду майна та за договорами цивільно- правового характеру в порушення вимог п.п.163.1.1. п.п.163.1.2, п. 163.1 ст.163. п. 164.1 п.п.164.2.2, п.п.164.2.5 п.164.2 ст.164, п.п.168.1.1 та п.п.168.1.5 п.168.1 ст.168 п.п.170.1.2 п.п.170.1.4 п. 170.1 ст.170 ПК України, встановлено заниження суми податку на доходи фізичних осіб (з оренди, договори ЦПХ ) на суму 2391,10 грн;

- в порушення вимог п.п. 163.1.1. п.п.163.1.2. п. 163.1 ст.163. п. 164.1 п.п. 164.2.2, п.п. 164.2.5 п. 164.2 ст.164. п.п. 168.1.1 та п.п. 168.1.5 н. 168.1 ст.168 п.п.170.1.2 п.п. 170.1.4 п. 170.1 ст.170. п.16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України, встановлено заниження військового збору (з оренди, договори ЦПХ) на суму 738,00 грн;

- в порушення ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» на суму 1010,90 грн;

- в порушення п.201.10 ст.201 ПК України, не склав та не зареєстрував в ЄРПН податкові накладні на постачання товарів, що використані в операціях, які не є господарською діяльністю платника на суму 401905,00 грн;

- в порушення п.п. «а» п. 185.1 ст.185. п.п. «г» п. 198.5 ст. 198 ПК України, занижений податок на додану вартість на суму 338328 грн, зменшена сума від`ємного значення (рядок 19Б , рядок 21Б декларації) на суму 63577грн.

За наслідками висновків акту перевірки керівником ГУ ДФС у Харківській області прийняті наступні податкові повідомлення рішення, рішення та вимоги:

- №6 від 20.05.2019 за платежем податок на додану вартість на загальну суму 422910,00 грн, з яких за основним платежем 338328,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями, штрафами 84582,00 грн;

- №6 від 20.05.2019 за відсутність складання та реєстрації протягом граничного строку, передбаченого ст.201 ПК України податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ 401905,00 грн, загальна сума штрафу становить 200952 грн 50 коп. (50%).

- №6 від 20.05.2019 за платежем податок на додану вартість за звітний період грудень 2018 року, за який подано декларацію, встановлена сума завищення від`ємного значення, що нараховується до складу податкового кредиту наступного звітного/податкового періоду на суму 63577,00 грн;

- №6 від 20.05.2019 за платежем єдиний податок з фізичних осіб на загальну суму 1158,45 грн, з яких за основним платежем 926,76 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями, штрафами 231,69 грн;

- №6 віл 20.05.2019 за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковим агентом сума штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) 510,00 грн;

- №6 від 20.05.2019 за платежем з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 4362,88 грн, з яких за основним платежем 2393,10 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями, штрафами 1700,33 грн, сума пені відповідно до п.п. 129.1.3 п. 129.3 ст. 129 ПК України 269,45грн;

- №6 від 20.05.2019 за платежем військовий збір на загальну суму 364,71 грн, з яких за основним платежем 199,43 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями, штрафами 142,83 грн, сума пені відповідно до п.п.129.1.3 п. 129.3 ст. 129 ПК України 22,45 грн;

- вимога про сплату боргу (недоїмки) за №6 від 16.05.2019 з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 1010,90 грн;

- Рішення №ЕВ-6 від 16.05.2019 про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальними органами доходів і зборів або платником своєчасно не нараховано єдиного внеску на суму 101,09 грн.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними приписами норм чинного законодавства.

Відповідно до положень ст. 109 Податкового кодексу України, податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

Стаття 110 Податкового кодексу України встановлює, що платники податків, податкові агенти та/або їх посадові особи несуть відповідальність у разі вчинення порушень, визначених законами з питань оподаткування та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Отже, відповідальність за порушення норм Податкового законодавства наступає у разі вчинення платником податків протиправних дій.

Судом встановлено, що підставами для проведення перевірки позивача стали наказ ГУ ДФС у Харківській області за №1944 від 15 березня 2019 року, про призначення та проведення документальної планової виїзної перевірки щодо дотримання вимог податкового законодавства самозайнятою особою ОСОБА_1 за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року; направлення ГУ ДФС у Харківській області на проведення документальної планової виїзної перевірки №891 та №892 від 08 квітня 2019 року.

Відповідно до вказаного Наказу ГУ ДФС у Харківській області №1944 період проведення перевірки самозайнятої особи ОСОБА_1 визначено з 01.01.2016 по 31.12.2018.

З пункту 1.17 акту перевірки вбачається, що аналізом наявності залишків товарно-матеріальних цінностей у самозайнятої особи станом на початок та кінець періоду, що перевірявся. СО ОСОБА_1 не вів облік залишків товарів.

Платнику вручений лист ГУ ДФС у Харківській області від 16.04.2019 за №10221 ФОП/20-40-13-06-16 «Про проведення інвентаризації».

СО ОСОБА_1 проведено інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей станом на 17.04.2019 року, складено інвентаризаційний опис за №1.

За даними платника, знаходиться товарно-матеріальних цінностей станом на 17.04.2019 в сумі 2172703,12 грн.

Так, на підставі даних інвентаризації про залишки товарно-матеріальних цінностей станом на 17.04.2019 працівниками ГУ ДФС у Харківській області зроблено висновок про не використання в господарській діяльності отриманих ТМЦ, та необхідність відображення вартості вказаних сум в податкових зобов`язань платника податку.

Судом з акту перевірки встановлено, що період з 01.01.2019 по 17.04.2019 не був предметом перевірки в межах спірних правовідносин.

Відповідно до абз. 3 п.81.1 ст.81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів, як копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

Положеннями ст. 83 ПК України встановлено, що матеріалами, які є підставами для висновків під час проведення перевірок є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Порядок отримання податкової та іншої інформації встановлено ст. ст.72-73 ПК України та відповідною постановою КМУ.

Суд зазначає що відповідно до вимог ст. 71 ПК України інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - комплекс заходів, що координується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

А функціями податкового органу, відповідно до положень ст. 61 ПК України є контроль правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Враховуючи, що оскільки період з 01.01.2019 по 17.04.2019 не досліджувався працівниками ГУ ДФС у Харківській області, оскільки не був предметом перевірки, що робить не можливим врахування будь-яких документів та отриманих даних за межами такої перевірки, суд приходить до висновку, що матеріали перевірки в частині перевірки періоду діяльності, який визначений наказом, не відповідають фактично перевіреному періоду, що є порушенням Закону ст.81 ПК України.

Судом встановлено, що в акті перевірки надана оцінка первинним документам бухгалтерського обліку (видатковим накладним, договорам, товарно-транспортним накладним, податковим накладним, довіреностям на отримання товару, актам прийому-передачі товарів (робіт, послуг) розрахунковим документам між підприємствами, платіжним документам та іншим), які на думку інспекторів ГУ ДФС не підтверджують здійснення господарських операцій СО ОСОБА_1 , та не мають відношення до його господарської діяльності.

У подальшому вказані документи не були враховані працівниками ГУ ДФС при перевірці, як такі що дають можливість на зменшення (корегування) сум податку на додану вартість (податковий кредит), який підлягає сплаті до бюджету за відповідні фінансові (податкові) періоди.

Суд зазначає, що платіжні документи засвідчують факт сплати за товари (вартості послуг) шляхом перерахування безготівкових грошових коштів.

З огляду на приписи Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" та Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом" можливо зробити висновок про те, що операції суб`єктів права з перерахування саме безготівкових грошових коштів є прозорими для контролю з боку Держави, так як здійснюються виключно у встановлений самою ж Державою спосіб - через банківські установи.

З наданих позивачем до суду виписок з банківського рахунку судом встановлено, що безготівкові кошти були зараховані на адреси Продавців товарів (робіт, послуг) в рахунок отриманого товару, а також списані з рахунків СО ОСОБА_1 на адресу підприємств постачальників товарів.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми): лату складання: назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб. відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення: особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брата участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Підпунктом 1.2 п. 1 «Положення про забезпечення записів у бухгалтерському обліку» встановлено, що господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення п.п.2.1 та н.п.2 н.2 Положення №88 первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі первинні документи).

Зазначені документи не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п. 201.1, п.201.8 ст. 201 Податкового Кодексу України, п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704 (далі за текстом - Положення №88)) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили та їх доказовості. Доказів протилежного до суду не надано.

Таким чином, у суду відсутні підстави вважати обґрунтованими висновки контролюючого органу про те, що господарські взаємовідносини між СО ОСОБА_1 та його постачальниками не були виконані, а первинні бухгалтерські документи не відповідають вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти тільки на підставі та в межах наданих повноважень.

За загальним визначенням компетенцією є сукупність повноважень, прав та обов`язків державного податкового органу, установи або посадової особи, які вони зобов`язані використовувати для виконання своїх функціональних завдань.

Порядок дії ДФС під час реалізації владної управлінської функції контролю за правильністю та повнотою справляння податкових зобов`язань визначений Законом України «Про державну податкову службу в України» та Податковим кодексом України.

Визначені норми законодавства та права, надані працівникам податкового органу, не надають прав та повноважень податковим органам надавати оцінку первинним документам підприємства.

Суд зазначає, що працівникам ДФС не надано право при перевірці визнавати не дійсними та спростовувати записи про включення податкових накладних до Єдиного реєстру податкових накладних.

Відповідно до Методичних рекомендацій щодо оформлення акта (довідки) перевірки Акт перевірки має містити вичерпну інформацію щодо відпрацювання конкретних ризиків у діяльності платника податків із посиланням на фактично перевірені відповідні документи бухгалтерського обліку, первинні документи тощо за відповідний звітний період.

Рішення по справі «Федорченко та Лозенкопроти України» (заява .N« 387/03): у п. 53 якого вказано, що при оцінці доказів керується критерієм доведення «позо розумними сумнівом»: тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Рішення по справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (заява №36985/97); у п. 110 якого визначено, що «...адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

Таким чином, працівники ГУ ДФС, не врахуваваши первинні документи СО, у тому числі податкові накладні на придбання товарів, що відображено безпосередньо в акті перевірки, дійшли передчасних висновків про не здійснення господарських операцій СО ОСОБА_1 .

Таким чином, суд приходить до висновку, що СО ОСОБА_1 правомірно визначив суму податкового кредиту з ПДВ суми визначені в акті, аналогічно до своїх доходів та податкових зобов`язань з ПДВ на підставі одержаних та передбачених вимогами законодавства первинних/податкових/облікових документів, які підтверджують факти здійснення господарських операцій про подальшу реалізацію отриманого товару.

Відповідно до п.1.7 ст. 1 Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - фізичними особами факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повного мірою, з посиланнями на первинні або інші документи, які зафіксовані в обліку та підтверджують наявність зазначених фактів.

Підпунктом 2.3.2.2. ст.2 Порядку №395 визначено, що у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно:

- чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) діяльності платника податків та операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень:

- зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи з обліку, та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення:

- у разі відсутності первинних документів або ненадання їх чи інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити інші докази, що достовірно підтверджують наявність факту порушення.

Суд встановлено, що контролюючим органом при перевірці діяльності позивача як фізичної особи підприємця застосовано вимоги ст.177 ПК України.

Суд зазначає, що ст. 177 ПК України визначає оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування.

Так, акт перевірки містить дані про те, що СО ОСОБА_1 здійснював: в період з 01.01.2016 по 31.12.2018 підприємницьку діяльність на спрощеній системі оподаткування та був платником єдиного податку 3 групи за ставкою 5 % у 2016 році, за ставкою 3% (платник ПДВ) в період з 01.01.2017 по 31.12.2018 за 2017 - 2018 роки.

Таким чином суд приходить до висновку, що контролюючий орган визначив обсяг товарів, які не віднесено до господарської діяльності позивача, у зв`язку з чим до СО ОСОБА_1 не мають бути застосовані вимоги ст. 177 ПК України, як такі, що узагальнюють дані про витрати підприємця та їх віднесення до складу витрат, які пов`язані з його господарською діяльністю.

Відповідно до п. 291.3 ст.291 ПК України, юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Згідно з п. 291.2 ст.291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Пункт 292.1 ст.292 ПК України визначає, що доходом платника єдиного податку для фізичної особи - підприємця - є дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій): матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі га використовується в її господарській діяльності.

Пунктом 292.2 ст.292 ПК України встановлено, що при продажу основних засобів юридичними особами - платниками єдиного податку дохід визначається як сума коштів, отриманих від продажу таких основних засобів. Якщо основні засоби продані після їх використання протягом 12 календарних місяців з дня введення в експлуатацію, дохід визначається як різниця між сумою коштів, отриманою від продажу таких основних засобів, та їх залишковою балансовою вартістю, що склалася на день продажу.

Згідно з п. 292.3 ст.292 ПК України до суми доходу платника єдиного податку включається вартість безоплатно отриманих протягом звітного періоду товарів (робіт, послуг). Безоплатно отриманими вважаються товари (роботи, послуги), надані платнику єдиного податку згідно з письмовими договорами дарування та іншими письмовими договорами, укладеними згідно із законодавством, за якими не передбачено грошової або іншої компенсації вартості таких товарів (робіт, послуг) чи їх повернення, а також товари, передані платнику єдиного податку на відповідальне зберігання і використані таким платником єдиного податку. До суми доходу платника єдиного податку третьої групи, який є платником податку на додану вартість за звітний період також включається сума кредиторської заборгованості, за якою минув строк позовної давності.

До суми доходу платника єдиного податку третьої групи (юридичні особи) за звітний період включається вартість реалізованих протягом звітного періоду товарів (робіт, послуг), за які отримана попередня оплата (аванс) у період сплати інших податків і зборів, визначених цим Кодексом.

Відповідно до п. 292.6. ст.292 ПК України датою отримання доходу платника єдиного податку є дата надходження коштів платнику єдиного податку у грошовій (готівковій або безготівковій) формі, дата підписання платником єдиного податку акта приймання-передачі безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг). Для платника єдиного податку третьої групи, який є платником податку на додану вартість, датою отримання доходу є дата списання кредиторської заборгованості, за якою минув строк позовної давності. Для платника єдиного податку третьої групи (юридичні особи) датою отримання доходу також є дата відвантаження товарів (виконання робіт, надання послуг), за які отримана попередня оплата (аванс) у період сплати інших податків і зборів, визначених ним Кодексом.

Пунктом 292.14. ст.292 ПК України встановлено, що визначення доходу здійснюється для цілей оподаткування єдиним податком та для надання права суб`єкту господарювання зареєструватися платником єдиного податку та/або перебувати на спрощеній системі оподаткування.

Згідно з п.297.1. ст.297 ПК України, платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з таких податків і зборів:1) податку на прибуток підприємств; 2) податку на доходи фізичних осіб у частині доходів (об`єкта оподаткування), що отримані в результаті господарської діяльності платника єдиного податку першої - четвертої групи (фізичної особи) та оподатковані згідно з цією главою; 3) податку на додану вартість з операцій з постачання товарів, робіт та послуг, місце постачання яких розташоване па митній території України, крім податку на додану вартість, що сплачується фізичними особами та юридичними особами, які обрали ставку єдиного податку, визначену підпункт 1 пункту293.3 статті 293 цього Кодексу, а також що сплачується платниками єдиного податку четвертої групи; 4) податку на майно (в частині земельного податку), крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва; 5) рентної плати за спеціальне використання води платниками єдиного податку четвертої групи.

Враховуючи вищенаведені норми, господарська діяльність СО ОСОБА_1 , яка направлена на придбання товарно-матеріальних цінностей та його витрати на їх придбання, не враховуються відповідно до розділу ХІV Податкового кодексу України, "Сеціальні податкові режими" при розрахунках бази оподаткування як платника єдиного податку ІІІ групи.

Суд звертає увагу, що суми єдиного податку розраховується з отриманих в грошовій формі доходів, без врахування витрат, а тому пов`язання витрат позивача, який перебуває на спрощеній системи оподаткування, з його господарською діяльністю та отримання ним витрат є протиправною.

Щодо нарахування відповідачем позивачу податку на доходи з фізичних осіб, ЄСВ, військового збору по цивільно-правовим договорам та договорам оренди, суд зазначає наступне.

Підпункт 1 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що платниками єдиного внеску є: роботодавці:

- підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуга) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами;

- фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на у мовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців);

- фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту).

При цьому, абз. 2 частини 8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначає, що зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі).

Відповідно до п.п.7 п.3 розділу IV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 № 449 зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 р. за № 508/26953 платники під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для відповідних платників (авансові платежі).

Згідно з п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст.168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 нього Кодексу.

Відповідно до п.п. 168.1.2 п. 168.1 ст.168 ПК України податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Підпункт 164.2.1 п.164.2 ст.164 ПК України визначає, що доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту);

Відповідно до п.п. 164.2.2. п.164.2 ст.164 ПК України суми винагород та інших виплат, нарахованих (виплачених) платнику податку відповідно до умов цивільно-правового договору. При ньому при отриманні зазначених у цьому підпункті доходів від фізичних осіб - платників єдиного податку четвертої групи, їх отримувач зобов`язаний включити суми таких доходів до річної податкової декларації за звітний рік та самостійно сплатити з них установлені цим Кодексом податки та збори.

Аналізуючи вищевикладені норми, суд зазначає, що вказані висновки акту перевірки не відповідають вимогам закону, оскільки доходами фізичної особи є суми отриманих грошових коштів в якості винагороди.

Позивачем зазначено, що по цивільно-правовим угодам будь-які кошти сплачені не були, доказів протилежного відповідачем до суду не надано.

Враховуючи, що виконавці послуг (водії), а також особи, які здавали майно в оренду не отримували доходу (винагороди), суд приходить до висновку про необґрунтованість нарахування сум податку на доходи фізичних осіб за ст.ст. 164, 168 ПК України, військового збору та єдиного соціального внеску відповідно до п.8 ст.9 Закону, п.п.7 п.3 розділу IV Інструкції №449. Доказів сплати грошових коштів по цивільно-правовим угодам до суду не надано.

Стосовно посилань відповідача на неповідомлення органам ДФС про прийняття на роботу працівників ОСОБА_3 та ОСОБА_2 позивач зазначив, що вказані особи ніколи у нього як підприємця не працювали. Вказані особи будь-яких робіт по перевезенню вантажу, експедиції товару, та інших для СО ОСОБА_1 не виконували, будь-які цивільно-правові угоди з ними не укладались та про наявність вказаних осіб ОСОБА_1 не відомо. Прізвище ім`я та по-батькові вказаних осіб в ТТН визначені помилково, без фактичного проведення будь-яких господарських операцій (у тому числі по перевезенню вантажу) за допомогою таких осіб. Визначені операції по перевезенню вантажу, які вказані в ТТН не були виконані, наявність вказаних документів не відображена в бухгалтерському обліку/податковому обліку.

Враховуючи надані пояснення позивача, суд зазначає, що наявність або відсутність ТТН не здійснює будь яких наслідків для діяльності самозайнятої особи, а також не створює наслідків для оподаткування.

Так, для оподаткування самозайнятої особи, необхідне з`ясування та наявності при перевірці таких документів як: договір на транспортування вантажу; акт виконаних робіт по перевезенню вантажу; накладні на відвантаження вантажу (для перевезення); отримання виручки (оплати за виконані роботи) в грошовій формі; податкові накладні, виписані за наслідками виконання робіт, отриманні грошових коштів.

Суд зазначає, що такі документи відсутні, та відповідне посилання на них акт перевірки не містить.

Стосовно визначення контролюючим органом порушення позивачем нарахування та сплати податку на додану вартість, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 185.1. ст.185 ПК України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до етап і 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Згідно з п.187.1. ст. 187 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Пунктом 188.1. ст. 188 ПК України визначено, що база оподаткування операцій з постачання товарів послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібно) торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Згідно з п.189.1. ст.189 ПК України, у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (затінкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності облік) необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Відповідно до п. 198.1 ст.198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; г) ввезення товарів та або необоротних активів на митну територію України.

Пунктом 198.2 ст.198 ПК України встановлено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.5 ст.198 ПК України визначено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами. необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Згідно з абзацом 5 п.198.6 ст.198 ПК України суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг. зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються ло податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод.

Пункт 201.10 ст.201 ПК України визначає, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

Покупцю товарів/послуг податкова накладна/розрахунок коригування можуть бути надані продавцем таких товарів/послуг в електронній формі з дотриманням вимог законодавства щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Враховуючи вимоги п. 198.3 ст. 198 ПК України, нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послугита основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду.

Таким чином данні інвентаризації іншого оподаткованого періоду (квітня 2019 року), а так само не реалізація (продаж) товарів, за який отримано податковий кредит при їх придбанні, в частині не використання протягом 2017-2018 років (період перевірки) товарів у господарській діяльності суб`єкту оподаткування ПДВ, не позбавляє його права на отримання податкового кредиту.

Крім того, документи, які були використані під час перевірки свідчать: про наявність вказаних в інвентаризаційному опису товарів на складі підприємця, що є свідченням того, що вказаний товар не було відвантажено та реалізовано на адресу інших контрагентів; про відсутність фактичної реалізації вказаних товарів на адресу інших суб`єктів господарювання протягом періоду перевірки (2017-2018 роки); не отримання від такої (умовної) реалізації грошових коштів, в якості авансового внеску або оплати за отримані товари; відсутність в бухгалтерському/податковому обліку підприємця первинних бухгалтерських документів (накладних, податкових накладних, договорів, рахунків, платіжних документів) які можуть бути свідченням про реалізацію товарів на суму 2172703,12 грн у тому числі ПДВ - 401905,00 грн; відсутність підстав для складання податкових накладних на суму умовної реалізації товарів на суму 2172703,12 грн, у тому числі ПДВ - 401905,00 грн.

Щодо визначення контролюючим органом порушення позивачем стосовно включення до складу податкового кредиту товарів, придбання яких використовується в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку, у зв`язку з відсутністю в переліку залишків та не реалізації станом на дату проведення інвентаризації, суд зазначає наступне.

Позивач надав пояснення, відповідно до яких за січень 2017 року до складу податкового ередиту з ПДВ була віднесена сума 1375,34 грн, відповідно до отриманої податкової накладної № 69 від 31.01.2017 на суму 6875,68 грн, складеної ПП "Торговий дім" "Ліга".

За лютий 207 року до складу податкового кредиту з ПДВ була віднесена сума 1445,00 грн відповідно до отриманої податкової накладної № 61 від 28.02.2017 на суму 7222,72 грн, складеної ПП "Торговий дім "Ліга".

За березень 2017 року до складу податкового кредиту з ПДВ була віднесена сума 1988грн, відповідно до отриманої податкової накладної №66 від 31.03.2017 на суму 9942,46 грн складена ПП «Торговий Дім «Ліга».

За квітень 2017 року до складу податкового кредиту з ПДВ була віднесена сума 2603 грн, відповідно до отриманої податкової накладної №59 від 10.05.2017 на суму 13012,88грн. складена ПП «Торговий Дім «Ліга».

За травень 2017 року до складу податкового кредиту з ПДВ була віднесена сума 3534грн, відповідно до отриманих податкових накладних:

- №597 від 19.05.2017 на суму 4842,54 грн. (ПДВ 968,51грн.) складена ТОВ «Компанія «Техногрес»;

- №606 від 19.05.2017 на суму 846,20 грн. (ПДВ 169,24грн.) складена ТОВ «Компанія «Техногрес»;

- №68 від 31.05.2017 на суму 11980,67 грн. (ПДВ 2396,13грн.) складена ПП «Торговий Дім «Ліга».

За червень 2017 року до складу податкового кредиту з ПДВ була віднесена сума 4593грн, відповідно до отриманих податкових накладних:

- №70 від 26.06.2017 на суму 12881,30 грн. (ПДВ 2576,26грн), складена ТОВ «Ф.Л.П.»;

- №71 від 26.06.2017 на суму 2154,15 грн (ПДВ 430,83 грн), складена ТОВ «Ф.Л.П.»;

- №59 від 30.06.2017 на суму 7930,80 грн (ПДВ 1586,16 грн), складена ПП «Торговий Дім «Ліга»;

За липень 2017 року до складу податкового кредиту з ПДВ була віднесена сума 2192грн, відповідно до отриманих податкових накладних:

- №383 від 11.07.2017 на суму 993,99 грн (ПДВ 198,80 грн), складена ТОВ «Компанія «Техногрес»;

- №60 від 31.07.2017 на суму 9964,81 грн (ПДВ 1992,96грн), складена ПП «Торговий Дім «Ліга»;

За серпень 2017 року до складу податкового кредиту з ПДВ була віднесена сума 2302 грн, відповідно до отриманих податкових накладних:

- №42 від 31.08.2017 на суму 11508,01 грн (ПДВ 2301,60 грн), складена ПП «Торговий Дім «Ліга».

За вересень 2017 року до складу податкового кредиту з ПДВ була віднесена сума 4894 грн, відповідно до отриманих податкових накладних:

- №11 від 05.09.2017 на суму 4726,68 грн (ПДВ 945,34 грн), складена ТОВ «Ф.Л.П.»;

- №71 від 30.09.2017 на суму 19740,88 грн (ПДВ 3948,18 грн), складена ПП «Торговий Дім «Ліга».

За жовтень 2017 року до складу податкового кредиту з ПДВ була віднесена сума 38469 грн, відповідно до отриманих податкових накладних:

- №181 від 06.10.2017 на суму 172500 грн (ПДВ 34500 грн), складена ТОВ «Гуд Він XXI»;

- №27 від 06.10.2017 на суму 1680 грн (ПДВ 336 грн), складена ТОВ «Фірма Мастер Сервіс»;

- №79 від 26.10.2017 на суму 5947,72 грн (ПДВ 1189,54 грн), складена ТОВ «Ф.Л.П.»;

- №73 від 31.09.2017 на суму 12215,97 грн (ПДВ 2443,19грн), складена ПП «Торговий Дім «Ліга».

За листопад 2017 року до складу податкового кредиту з ПДВ була віднесена сума 6275 грн, відповідно до отриманих податкових накладних:

- №1000 від 27.11.2017 на суму 7581,74 грн (ПДВ 1516,35 грн), складена ТОВ «Компанія Техногрес»;

- №999 від 27.11.2017 на суму 2399,80грн. (ПДВ 479,96 грн), складена ТОВ «Компанія Техногрес»;

- №1129002 від 29.11.2017 на суму 11586,68грн. (ПДВ 2317,34 грн), складена ТОВ «Новаторбуд»;

- №66 від 30.11.2017 на суму 9805,23 грн (ПДВ 1961,05 грн), складена ПП «Торговий Дім «Ліга».

За грудень 2017 року до складу податкового кредиту з ПДВ була віднесена сума 2760 грн, відповідно до отриманих податкових накладних:

- №50 від 15.12.2017 на суму 9159,70 грн (ПДВ 1831,94 грн), складена ТОВ «Ф.Л.П.»;

- №56 від 28.12.2017 на суму 4640,35 грн (ПДВ 928,07 грн), складена ПП «Торговий Дім «Ліга»;

За січень 2018 року до складу податкового кредиту з ПДВ була віднесена сума 4826 грн, відповідно до отриманих податкових накладних:

- №101 від 09.01.2018 на суму 2019,72 грн (ПДВ 403,94 грн), складена ТОВ «Компанія «Техногрес»;

- №336/9 від 06.01.2018 на суму 3525,03 грн (ПДВ 705,01 грн), складена ТОВ Епіцентр К»;

- №133/9 від 21.01.2018 на суму 821,7 грн (ПДВ 164,34 грн), складена ТОВ «Епіцентр К»;

- №4100020 від 31.01.2018 на суму 700 грн (ПДВ 140 грн), складена ТОВ «Комфі Трейд»;

- №4100021 від 31.01.2018 на суму 2150,62 грн (ПДВ 430,12 грн), складена ТОВ «Комфі Трейд»;

- №19 від 26.01.2018 на суму 6317,29 грн (ПДВ 1263,46 грн), складена ТОВ «Світ Ворот»;

- №58 від 31.01.2018 на суму 8596 грн (ПДВ 1719,20 грн), складена ПП «Торговий Дім «Ліга».

За лютий 2018 року до складу податкового кредиту з ПДВ була віднесена сума 23317 грн, відповідно до отриманих податкових накладних:

- №5 від 02.02.2018 на суму 3028,97 грн (ПДВ 605,79 грн), складена ТОВ «Ф.Л.П.»;

- №1 від 01.02.2018 на суму 100880 грн (ПДВ 2176 грн), складена ТОВ «Полесадсервіс»;

- №53 від 28.02.2018 на суму 12674,96 грн (ПДВ 2534,99 грн), складена ПП «Торговий Дім «Ліга».

За березень 2018 року до складу податкового кредиту з ПДВ була віднесена сума 4536 грн, відповідно до отриманих податкових накладних:

- №205 від 10.03.2018 на суму 244,60 грн (ПДВ 48,92 грн), складена ТОВ «Компанія Техногрес»;

- №320 від 14.03.2018 на суму 61,15 грн (ПДВ 12,23 грн), складена ТОВ «Компанія «Техногрес»;

- №24 від 27.03.2018 на суму 6316,67 грн (ПДВ 1263,33 грн), складена ТОВ «Світ Воріт»;

- №67 від 31.03.2018 на суму 16056,47 грн (ПДВ 3211,29 грн), складена ПП «Торговий Дім «Ліга».

За квітень 2018 року до складу податкового кредиту з ПДВ була віднесена сума 25560 грн, відповідно до отриманих податкових накладних:

- №41 від 06.04.2018 на суму 10348,61 грн (ПДВ 2069,72 грн), складена ТОВ «Ф.Л.П.»;

- №98 від 27.04.2018 на суму 89940 грн (ПДВ 17988 грн), складена ТОВ «Плесадсервіс»;

- №79 від 18.04.2018 на суму 3184 грн (ПДВ 636,80 грн), складена ТОВ «Слобода Сервіс»;

- №90 від 30.04.2018 на суму 24327,65 грн (ПДВ 4865,53 грн), складена ПП «Торговий Дім «Ліга».

За травень 2018 року до складу податкового кредиту з ПДВ була віднесена сума 12284 грн, відповідно до отриманих податкових накладних:

№217248 від 30.05.2018 на суму 813,96 грн (ПДВ 162,79 грн), складена ПП «Будпостач»;

- №508053 від 08.05.2018 на суму 17864,65 грн (ПДВ 3572,93 грн), складена ТОВ «Новаторбуд»;

- №113 від 15.05.2018 на суму 2999,17 грн (ПДВ 599,83 грн), складена ТОВ «Торговий дім «Спорт»;

- №127 від 30.05.2018 на суму 6986,85 грн (ПДВ 1397,37 грн), складена ТОВ «Ф.Л.П.»;

- №85 від 21.05.2018 на суму 1356,92 грн (ПДВ 271,38 грн), складена ТОВ «Ф.Л.П.»;

- №323 від 29.05.2018 на суму 2323,57 грн. (ПДВ 464,71 грн), складена ТОВ «МДМ Комплект»;

- №324 від 29.05.2018 на суму 1485,32 грн (ПДВ 297,06 грн), складена ТОВ «МДМ Комплект»;

-№324 від 29.05.2018 на суму 1485,32 грн (ПДВ 297,06 грн), складена ТОВ «МДМ Комплект»;

-№51 від 16.05.2018 на суму 13833 грн (ПДВ 2766,60 грн), складена ТОВ «Керали»;

- №58 від 22.05.2018 на суму 4123,8 грн (ПДВ 824,76 грн), складена ТОВ «Керали»;

- №70 від 31.05.2018 на суму 9634,41 грн (ПДВ 1926,88 грн), складена ПП «Торговий Дім «Ліга».

За червень 2018 року до складу податкового кредиту з ПДВ була віднесена сума 7583 грн, відповідно до отриманих податкових накладних:

- №244848 від 12.06.2018 на суму 473,15 грн (ПДВ 94,63 грн), складена ПП «Будпостач»;

- №508053 від 08.05.2018 на суму 17864,65 грн (ПДВ 3572,93 грн), складена ПП «Будпостач»;

-№428 від 22.06.2018 на суму 14719 грн (ПДВ 2943,80 грн), складена ТОВ «Технокабель»;

- №26 від 06.06.2018 на суму 1490,57 грн (ПДВ 298,11 грн), складена ТОВ «Ф.Л.П.»;

- №201 від 18.06.2018 на суму 2102,80 грн (ПДВ 420,56 грн), складена ТОВ «МІГ»;

- №134 від 14.06.2018 на суму 2102,80 грн (ПДВ 68,33 грн), складена ТОВ «МОСІ»;

- №98 від 30.06.2018 на суму 18786,16 грн (ПДВ 3757,23 грн), складена ПП «Торговий Дім «Ліга».

За липень 2018 року до складу податкового кредиту з ПДВ була віднесена сума 5515 грн, відповідно до отриманих податкових накладних:

- №13113/28 від 18.07.2018 на суму 1904,65 грн (ПДВ 380,93 грн), складена ТОВ «Епіцентр К»;

- №3 від 02.07.2018 на суму 1618,79 грн (ПДВ 323,76 грн), складена ТОВ «Ф.Л.П.»;

-№18 від 04.07.2018 на суму 8693,99 грн (ПДВ 1738,80 грн), складена ТОВ «Ф.Л.П.»;

- №39 від 13.07.2018 на суму 2750 грн (ПДВ 550 грн), складена ТОВ «Хім-Маш Україна»;

- №92 від 31.07.2018 на суму 12608,02 грн (ПДВ 2521,60 грн), складена ПП «Торговий Дім «Ліга».

За серпень 2018 року до складу податкового кредиту з ПДВ була віднесена сума 9998 грн, відповідно до отриманих податкових накладних:

- №6 від 13.08.2018 на суму 3787,5 грн (ПДВ 757,5 грн), складена ТОВ «Транспортна Компанія «Фенікс»;

- №63 від 08.08.2018 на суму 387,5 грн (ПДВ 77,5 грн), складена ТОВ «Агенція Ізоляція»;

- №20 від 03.08.2018 на суму 781,58 грн (ПДВ 156,32 грн), складена ТОВ «Ф.Л.П.»;

- №21 від 03.08.2018 на суму 13047,17 грн (ПДВ 2609,43 грн), складена ТОВ «Ф.Л.П.»;

- №71 від 14.08.2018 на суму 3184,14 грн (ПДВ 636,83 грн), складена ТОВ «Ф.Л.П.»;

- №72 від 14.08.2018 на суму 4144,81 грн (ПДВ 828,96 грн), складена ТОВ «Ф.Л.П.»;

- №73 від 14.08.2018 на суму 8736,38 грн (ПДВ 1747,28 грн), складена ТОВ «Ф.Л.П.», -№180 від 15.08.2018 на суму 672,51 грн (ПДВ 134,50 грн), складена ТОВ «Мосі»;

- №154 від 13.08.2018 на суму 5250 грн (ПДВ 1050 грн), складена ТОВ «Дніпро-Пак»;

- №16 від 03.08.2018 на суму 389,20 грн (ПДВ 77,84 грн), складена ТОВ «Слобода Сервіс»;

- №109 від 31.08.2018 на суму 9607,54 грн (ПДВ 1921,51 грн), складена ПП «Торговий Дім «Ліга».

За вересня 2018 року до складу податкового кредиту з ПДВ була віднесена сума 19232 грн, відповідно до отриманих податкових накладних:

- №24 від 03.09.2018 на суму 15120 грн (ПДВ 3024 грн), складена ФОП ОСОБА_4.;

- №2848 від 13.09.2018 на суму 8333,33 грн (ПДВ 1666,67 грн), складена ПП «Даск- Центр»;

- №13 від 03.09.2018 на суму 4524,94 грн (ПДВ 904,99 грн), складена ТОВ «Технокабель»;

- №906003 від 06.09.2018 на суму 38016 грн (ПДВ 7603,20 грн), складена ТОВ «Будпртнер Трейд»;

- №157 від 13.09.2018 на суму 8341 грн (ПДВ 1668,20 грн), складена ТОВ «МДМ Комплект»;

- №1 від 03.09.2018 на суму 4291,2 грн (ПДВ 858,24 грн), складена ТОВ «Сім Трейд Груп»;

- №7 від 11.09.2018 на суму 4272 грн (ПДВ 854,40 грн), складена ТОВ «Сім Трейд Груп»;

- №128 від 30.09.2018 на суму 13261,84 грн (ПДВ 2652,37 грн), складена ПП «Торговий Дім «Ліга».

За жовтень 2018 року до складу податкового кредиту з ПДВ була віднесена сума 210548 грн, відповідно до отриманих податкових накладних:

- №11 від 03.10.2018 на суму 2400 грн (ПДВ 480 грн), складена ФОП ОСОБА_4.;

- №169 від 02.10.2018 на суму 12500 грн (ПДВ 2500 грн), складена ПП «Даск-Центр»;

- №131 від 18.10.2018 на суму 775 грн (ПДВ 155 грн), складена ТОВ «Агентство Ізоляція»;

- №10 від 02.10.2018 на суму 7315,27 грн (ПДВ 1463,05 грн), складена ТОВ «Ф.Л.П.»;

- №9 від 02.10.2018 на суму 5760,67 грн (ПДВ 1152,13 грн), складена ТОВ «Ф.Л.П.»;

- №230 від 18.10.2018 на суму 5283,74 грн (ПДВ 1056,75 грн), складена ТОВ «Колор Клуб»;

- №291 від 23.10.2018 на суму 3892,54 грн (ПДВ 778,51 грн), складена ТОВ «Колор Клуб»;

- №388 від 30.10.2018 на суму 1514,98 грн (ПДВ 303 грн), складена ТОВ «Колор Клуб»;

- №14 від 02.10.2018 на суму 20832,75 грн (ПДВ 4166,55 грн), складена ТОВ «МДМ Комплект»;

- №106 від 31.10.2018 на суму 18482,81 грн (ПДВ 3696,56 грн), складена ПП «Торговий Дім «Ліга»;

- №210 від 19.09.2018 на суму 83333,33 грн (ПДВ 16666,67 грн), складена ТОВ «Авто Граф М»;

- №315 від 25.10.2018 на суму 62750 грн (ПДВ 12550 грн), складена ТОВ «Авто Граф М»;

- №323 від 26.10.2018 на суму 827900 грн (ПДВ 165580 грн), складена ТОВ «Авто Граф М».

За листопад 2018 року до складу податкового кредиту з ПДВ була віднесена сума 3305 грн, відповідно до отриманих податкових накладних:

- №38 від 21.11.2018 на суму 4325,7 грн (ПДВ 865,14 грн), складена ТОВ «Сім Трейд Груп»;

- №72 від 30.11.2018 на суму 12198,84 грн (ПДВ 2439,77 грн), складена ПП «Торговий Дім «Ліга».

За грудень 2018 року до складу податкового кредиту з ПДВ була віднесена сума 2771 грн, відповідно до отриманих податкових накладних:

- №32 від 12.12.2018 на суму 5814,06 грн (ПДВ 1162,82 грн), складена ТОВ «Сім Трейд Груп»;

- №90 від 31.12.2018 на суму 8939,32 грн (ПДВ 1607,86 грн), складена ПП «Торговий Дім «Ліга»;

Усього за вказаний період перевірки січень 2017 року - грудень 2018 року ФОП ОСОБА_1 отримані податкові накладні, в яких визначена загальна сума ПДВ 401905 грн.

Вказану суму ПДВ 401905грн позивачем віднесено до податкового кредиту.

Вказані податкові накладні виписані (складені) платниками податку ПДВ, включені до Єдиного реєстру податкових накладних. При реєстрації сума ПДВ 401905 грн сплачена до державного бюджету в якості адмініструванні податків.

Згідно з 198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивач правомірно відніс суму ПДВ 401905,00 грн до податкового кредиту, а тому висновки контролюючого органу в акті перевірки в цій частині є необґрунтованими.

Щодо посилань відповідача на те, що позивачем не нараховано податкових зобов`язань при реєстрації транспортного засобу - автомобіль RANGE ROVER Evoque L 538 НОМЕР_5 (податкові накладні від 19.09.2018 № 210, від 25.10.2018 №315, від 26.10.2018 №323) в сумі 194797,00 грн, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що вказаний автомобіль переданий ФОП ОСОБА_1 за видатковою накладною №2822 від 26.10.2018 на суму 1168780,00 грн.

На адресу ФОП ОСОБА_1 складені податкові накладні:

- податкова накладна №210 від 05.10.2018 на суму 83333,33 грн, ПДВ- 16666,67 грн;

- податкова накладна №315 від 25.10.2018 на суму 75300,00 грн, ПДВ- 12550,00 грн;

- податкова накладна №323 від 26.10.2018 на суму 993480,00 грн, ПДВ-165580,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що оплату за вказаний автомобіль здійснено платіжним дорученням №151478 на суму 100000,00 грн, та платіжним дорученням №151527 на суму 75300,00 грн.

Відповідно до вимог пункту 6 Постанови КМУ від 07.09.1998 №1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» реєстрація є можливими за юридичною або фізичною особою.

Суд зазначає, що реєстрація за фізичною особою-підприємцем чинним законодавством не передбачена.

Відповідно до ч.1 ст.52 ЦК України, фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у позивача не виник обов`язок щодо нарахування податкових зобов`язань при реєстрації транспортного засобу.

Щодо посилань відповідача на порушення позивачем п.п. "г" п. 198.5 ст. 198 ПК України в частині включення ФОП ОСОБА_1 до складу податкового кредиту податкових декларацій з податку на додану вартість придбання бензину та скрапленого газу, але документи щодо підстав для списання бензину та скрапленого газу в ході проведення господарської діяльності ФОП, суд зазначає наступне.

Так, ФОП ОСОБА_1 відповідно до даних ЄДР має наступні види діяльності:

Код КВЕД 29.20 Виробництво кузовів для автотранспортних засобів, причепів і напівпричепів;

Код КВЕД 29.32 Виробництво інших вузлів, деталей і приладдя для автотранспортних засобів,

Код КВЕД 33.12 Ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення.

Позивачем зазначено, що для виробництва кузовів, деталей автомобілів використовуються обладнання - газові горілки, які працюють за допомогою газу. Придбаний газ частково використаний для проведення зварювальних робіт.

Крім того, до діяльності ФОП ОСОБА_1 належать:

Код КВЕД 49.41 Вантажний автомобільний транспорт (основний);

Код КВЕД 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту;

Код КВЕД 77.12 Надання в оренду вантажних автомобілів;

30 грудня 2015 року укладено Договір оренди транспортного засобу марки ГАЗ 33023-212 (2002р.в.) державний номер НОМЕР_3 . На яке встановлене газове обладнання. ОСОБА_1 є власником автомобіля DAEWOO Lanos д.н. НОМЕР_4 , на який встановлене газове обладнання.

Суд зазначає, що СО ОСОБА_1 є платником єдиного податку - третя група, що зобов`язує його вести облік доходів, а не облік використання отриманих товарів в своїй господарській діяльності. Так, сума сплачених до бюджету коштів (3% від доходу) пов`язана виключно з отриманими доходами, без врахування будь яких сум витрат, що передбачено вимогами ст.292 ПК України.

Відповідно до вимог п.198.3 ст.198 ПК України, нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем правомірно включено до складу податкового кредиту податкових декларацій з податку на додану вартість придбання бензину та скрапленого газу.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. (ст.2 КАСУ).

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Захист прав суб`єктів господарювання є однією з найважливіших категорій права. Способами захисту прав суб`єктів господарювання є ті законодавчо закріплені заходи, за допомогою яких проводиться відновлення порушеного права. Здійснення такого захисту передбачає органічне поєднання конкретних способів, засобів і форм з активними, цілеспрямованими діями суб`єкта господарювання, права якого були порушені, перелік способів захисту прав суб`єктів господарювання не має вичерпного характеру, що допускає можливість захисту прав суб`єктів господарювання іншими способами, які передбачені законом.

Відповідно до положень ст. 5 КАСУ кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд у кожному конкретному випадку повинен з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний позивачем спосіб.

Крім того, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до частини першої статті 2 КАС є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом частини першої статті 5 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті.

Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставини кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією.

Рішенням Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 19 квітня 1993 року у справі "Краска проти Швейцарії" встановлено: "Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути "почуті", тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами".

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року N 19-рп/2011 зазначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Враховуючи, що судовим розглядом не встановлено неправомірних дій позивача, а висновки акту перевірки щодо порушення позивачем норм податкового законодавством є необґрунтованими, суд приходить до висновку про протиправність податкових повідомлень-рішень від 20.05.2019 № 6, № 6, № 6, № 6, № 6, № 6, №6, вимоги про сплату боргу (недоїмки) №6 від 16.05.2019, рішення №ЕВ-6 від 16.05.2019 та як наслідок про їх скасування.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 5-10, 19, 77, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 20.05.2019 № 6, № 6, № 6, № 6, № 6, № 6, №6, вимогу про сплату боргу (недоїмки) №6 від 16.05.2019, рішення №ЕВ-6 від 16.05.2019.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області (, вул. Пушкінська, буд.46, м. Харків, 61057) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 10424 (десять тисяч чотириста двадцять чотири) грн 21 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності редакцією Кодексу адміністративного судочинства України від 15.12.2017.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі виготовлено 21 жовтня 2019 року.

Суддя О.Г. Котеньов