Справа № 185/2603/17
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2019-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

18 жовтня 2019 року

м. Київ

справа №185/2603/17

адміністративне провадження №К/9901/43192/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Єзеров А.А., Кравчук В.М.,

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.09.2017р. (судді - Дурасова Ю.В., Добродняк І.Ю.. Бишевська Н.А.) у справі за його позовом до Павлоградського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

У березні 2017р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов`язати Павлоградське об`єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області здійснити перерахунок призначеної йому пенсії за віком починаючи з 03.01.2017р. із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2014, 2015, 2016 роки, що передбачено статтею 40 Закону України від 09.07.2003р. №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та провести виплати цих коштів з урахуванням отриманих сум.

В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що при розрахунку розміру його пенсії за віком станом на 01 січня 2017 року відповідачем в порушення норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» протиправно застосовано показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2007 рік.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.05.2017р. позов задоволено.

Визнано протиправними дії Павлоградського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 з застосування при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2014, 2015, 2016 роки, що передбачено статтею 40 Закону України від 09.07.2003р. №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язано Павлоградське об`єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до заяви від 03.01.2017р. із застосуванням положень частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 03.01.2017р. та провести відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.09.2017р. постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.05.2017р. скасовано та ухвалено нову, якою у задоволенні позову відмовлено.

З рішенням суду апеляційної інстанції не погодився позивач, звернувся з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права просив його скасувати та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

В обгрунтування касаційної скарги посилається на те, що під час переведення його з пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993р. на пенсію за віком відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідачем протиправно застосовано показник середньої заробітної плати за 2007 рік. Крім того, застосування такого показника заробітної плати суттєво вплинуло на розмір його пенсії за віком.

Заперечуючи проти касаційної скарги відповідач просив у її задоволенні відмовити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач з 19.01.1995р. перебуває на обліку у відповідача. Першочергово йому було призначено пенсію по інвалідності, ІІІ група внаслідок професійного захворювання.

На підставі заяви позивача від 13.04.1998р. його переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993р.

З 25.12.2000р. позивача за його заявою переведено на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. №1788-XII.

З 06.08.2003р. позивача за його заявою переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

03.01.2017р. позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення/перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV.

10.03.2017р. позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок його пенсії з врахуванням середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні за 2014, 2015, 2016 роки.

Листом від 21.03.2017р. вих. М/27 відповідач відмовив позивачу в перерахунку пенсії та повідомив про те, що при переведенні на інший вид пенсії до розрахунку заробітної плати було застосовано показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2007 рік - 1197,91 грн. Загальний розмір пенсійної виплати позивача на 01.03.2017 року становить 1310 грн. 34 коп.

Вважаючи, що відповідач при призначенні пенсії за віком невірно визначив показник середньої заробітної плати, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що станом на день звернення за призначенням пенсії (03.01.2017р.) позивач отримував пенсію за Законом України «Про державну службу» (№3723-XII), який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (№1058-IV) він звернувся вперше.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що при призначенні позивачу пенсії за віком відповідач повинен був застосовувати положення частини другої статті 40 Закону №1058-ІV, а не частини третьої статті 45 цього Закону.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та ухвалюючи нову про відмову в позові, апеляційний суд виходив з того, що звертаючись до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», позивач вже отримував пенсію за віком, призначену йому в 1998 році, а діючим законодавством України не передбачено призначення пенсії ще раз, якщо вона вже призначена.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку щодо безпідставності доводів позивача про те, що з заявою до відповідача про призначення пенсії за віком він звернувся вперше.

З висновками суду апеляційної інстанції колегія суддів не погоджується з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

В ході розгляду справи судами встановлено, що з серпня 2003 року позивач отримував пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» розмір якої було обчислено у відсотковому відношенні до заробітної плати працюючого державного службовця.

При цьому при обчисленні позивачу пенсії за Законом України «Про державну службу» показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні не враховувався.

З 01.01.2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до частини 2 статті 40 Закону №1058-IV (в редакції станом на 01.01.2017р.) заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn );

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

На підставі заяви позивача в січні 2017 році йому було призначено пенсію за віком на підставі Закону №1058-IV, під час обчислення якої, відповідно до частини 2 статті 40 Закону №1058-IV підлягав врахуванню показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (показник - Зс).

За таких обставин, враховуючи що раніше при обчисленні пенсії позивачу показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні не враховувався і при обчисленні пенсії у січні 2017 року підлягав застосуванню вперше, а тому застосуванню підлягав показник за три календарні роки, що передують такому призначенню пенсії у 2017 році.

Посилання відповідача на положення частини 3 статті 45 Закону №1058-IV, як на підставу для незастосування показника середньої заробітної плати за три попередні роки є безпідстанвим, оскільки цією нормою передбачено можливість застосуванням того показника середньої заробітної плати (доходу), який уже враховувався під час призначення попереднього виду пенсії.

Оскільки, як встановлено судами попередніх інстанцій, раніше під час обчислення пенсії позивачу показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні не враховувався, що виключає можливість врахування іншого показника ніж за три роки, що передують призначенню пенсії в січні 2017 року.

Відповідно до статті 352 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Колегія суддів прийшла до висновку, що постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а постанова суду першої інстанції залишенню в силі, проте з мотивів, викладених в редакції даної постанови.

Керуючись статтями 340, 345, 349, 352, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.09.2017р. скасувати, а постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.05.2017р. - залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

А.А. Єзеров

В.М. Кравчук