Справа № 709/1244/19
Суддя: Чубай В. В.
Дата ухвалення: 2019-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 709/1244/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2019 року смт. Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - Чубая В.В.,

за участі секретаря судового засідання - Кіян С.О.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Лисенка Р ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до ДПП (далі - відповідач) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову зазначалося, що стосовно позивача 22 червня 2019 року винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Так, на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 гривень за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме за невиконання вимог п. 12.4 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України).

Позивач вважав викладені в оскаржуваній постанові обставини необґрунтованими, такими, що не відповідають дійсним обставинам справи та непідтвердженими доказами. Вказував, що рухався зі швидкістю 50 км/год у щільному потоці транспорту. Під час зупинки автомобіля та на його вимогу надати докази фото чи відеофіксації порушення, останні у працівників поліції були відсутні. Ним було заявлено письмове клопотання про бажання скористатися юридичною допомогою адвоката, однак працівником поліції у його задоволенні відмовлено та розглянуто справу без участі адвоката. В подальшому під час складання вказаної постанови працівником поліції до п. 9 не внесено відмітки про наявність будь-яких доказів, що підтвержують вчинення ним правопорушення. Водночас вважав, що відповідачем порушено вимоги ст.ст. 256, 258 КУпАП, а саме не складено протокол про адміністративне правопорушення. При цьому, якщо під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа органу поліції зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення. На підтвердження своєї позиції посилався на рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 та на Інструкцію з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 6 листопада 2015 року № 1376. Вважав за можливе врахувати постанову Верховного Суду від 15 березня 2019 року у справі № 686/11314/17 під час прийняття судом рішення в частині належного документування доказів зі сторони працівника поліції. У зв`язку з викладеним позивач просив суд скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі.

Від відповідача на адресу суду надійшов письмовий відзив, в якому представник за довіреністю ОСОБА_4 вказував, що працівником поліції за допомогою лазерного вимірювача швидкості "TruCam" LTI 20/20 (серійний номер ТС000340) зафіксовано порушення позивачем п. 12.4 ПДР України, а саме перевищення дозволеної швидкості на 34 км/год. В подальшому з дотримання вимог ч. 1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" позивача було зупинено, повідомлено про причини зупинки, запропоновано надати необхідні документи. Після встановлення особи водія, працівник поліції в порядку передбаченому ст. 279 КУпАП, з урахуванням положень ст. 280 КУпАП здійснив розгляд справи про адміністративне правопорушення, роз`яснивши позивачу права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП та 63 Конституції України. Розгляд справи проводився відповідно до вимог ст.ст. 258, 283 КУпАП, з урахуванням ч. 2 ст. 33, ст.ст. 251,

252 КУпАП винесено оскаржувану постанову та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Оскаржувана постанова винесена згідно з вимогами ст. 222 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від

7 листопада 2019 року № 1395, тобто без складання протоколу про адміністративне правопорушення. Щодо твердження позивача про невнесення до п. 9 оскаржуваної постанови будь-яких доказів, представник відповідача пояснив це недоліком спеціального технічного пристрою (електронного планшету) та спеціальної технічної програми, в якій пункт "до постанови додається" відсутній, на підтвердження чого надав копію знімку з панелі інтерфейсу заповнення електронної постанови в інформаційно-аналітичній системі "Армор" (а.с. 38). Натомість в п. 6 оскаржуваної постанови зазначено, що "швидкість вимірювалась приладом "TruCam" ТС000340". У письмовому клопотанні, яке надав позивач при розгляді справи чітко зазначено, що він просить скласти протокол про адміністративне правопорушення і направити його за місцем проживання, жодного прохання про допомогу адвоката у клопотанні не зазначено (а.с. 37). На відеозаписі з нагрудної камери видно, як поліцейський не одноразово говорить, що не відмовляє позивачу в можливості скористатися юридичною допомогою адвоката, при цьому пропонує йому зателефонувати або викликати його, однак позивач так і не скористався наданим йому правом. Також на відеозаписі з приладу "TruCam" зафіксовано, що щільний потік відсутній, позивач рухався у вказаному напрямку лише один, а в момент фіксації приладом "TruCam" перешкоди для лазерного променя приладу відсутні. Крім того, лазерний вимірювач "TruCam LTI 20/20" здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія, при цьому виробник приладу "TruCam" (LTI, США) застосував алгоритм шифрування АЕS з метою посилення достовірності доказової бази дорожньої поліції в суді в разі оскарження факту порушення. Правильність реалізації у приладі "TruCam" зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму шифрування АЕS забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі "TruCam", але, також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом "TruCam". Водночас вказаний прилад пройшов відповідну повірку, а його можливість використання підтверджується експертним висновком державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 27 вересня

2018 року № 04/02/03/-3008. Враховуючи викладене, вважав, що впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення ПДР та проведення їх експертиз не є обов`язковим. Використання вказаного приладу проводиться в місцях, позначених відповідним дорожнім знаком 5.70 "Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху", з метою інформування учасників дорожнього руху про проведення вимірювання швидкісного режиму. Вказаний дорожній знак розташований після дорожнього знаку 5.45 "Початок населеного пункту". При цьому автомобіль під керуванням позивача було зупинено на 11 км + 700 м автошляху Н-16 "Золотоноша-Черкаси-Сміла-Умань", тобто на відстані близько 800 м від дорожного знаку 5.45 "Початок населеного пункту", що є достатньою відстанню для зменшення швидкості руху автомобіля до дозволеної в населеному пункті. У зв`язку з викладеним представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

У відповіді на відзив позивач наголошував на тому, що зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що правопорушення вчинене ним 22 червня 2019 року о 14:34, тоді як надані представником відповідача фото та відеоматеріали вказують на його фіксацію

22 червня 2019 року о 14:52. Крім того, згідно з наданим відповідачем відеозаписом з папки са129, відеофайл , працівниками поліції, які ведуть відеозйомку з особистого портативного пристрою, позивач вже зупинений і не рухається своїм автомобілем починаючи з 22 червня 2019 року 14:46 до 22 червня 2019 року 14:51, при цьому зі змісту даного файлу вбачається, що працівники поліції вже інкримінують йому перевищення швидкості, яке відповідно до відеофайлу НОМЕР_1 _K5000_0622_145227 за часом ще не наступило, а різниця в часі між інкримінованим позивачу та зафіксованим правопорушенням, становить більше ніж

15 хвилин. Відповідно до примітки до ст. 14-2 КУпАП, режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При цьому обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу. Таким чином, пояснення представника відповідача, викладені у відзиві не мають сили доказу, оскільки містяться суперечності щодо часу вчиненого правопорушення, тому притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП є незаконним. Разом з тим у п. 2.4 Методичних рекомендацій щодо використання лазерних вимірювачів швидкості "TruCam" для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху передбачено, що уповноважена особа при видачі приладу оглядає його цілісність, справність, робить відмітку в журналі, інструктує поліцейського, який буде працювати з ним, тому неналежне функціонування приладу, в тому числі і щодо налаштувань часу, має трактуватися на користь позивача. На відео з приладу "TruCam" неможливо ідентифікувати ні марку, ні номерний знак НОМЕР_2 , оскільки воно є неякісним, розмитим, а тому цей доказ є неналежним. Так, у рішенні від 22 листопада 1995 року у справі "Брайєн проти Об`єднаного Королівства" зазначається, що суд повинен встановити, чи не є висновки адміністративного органу щодо фактів у справі "довільними та нераціональними". Європейський суд з правл людини (далі - ЄСПЛ) визнав такими, що відповідають Конвенції національні законодавство та практика, при яких суди мають право скасувати дискреційні адміністративні акти, коли: 1) ці акти ґрунтуються на висновках, що зроблені на основі неналежних доказів або без зважання на належні докази, 2) докази, на які спирається адміністративний орган, не здатні обгрунтувати висновок щодо обставин у справі; 3) жодна посадова особа за належного підходу на основі відповідних доказів не дійшла б тих висновків, на яких ґрунтується оскаржений адміністративний акт (п. 44 вказаного рішення). До того ж з наданих представником відповідача у матеріали справи відеофайлів , , вбачається, що працівником поліції всупереч положенням ст. 268 КУпАП позивачу відмовлено у праві скористатися юридичною допомогою адвоката під час розгляду його справи та направити матеріали справи про адміністративне правопорушення за місцем проживання. Водночас позивач звертав увагу суду, що працівником поліції в порушення вимог Методичних рекомендацій щодо використання лазерних вимірювачів швидкості "TruCam" використано вказаний прилад на ділянці дороги, що не є такою, на якій зафіксовано найбільшу кількість дорожньо-транспортних пригод у зв`язку із перевищенням водіями транспортних засобів швидкості руху, наведеної в таблиці до вказаних рекомендації, а тому належні та допустимі докази вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП - відсутні, а усі сумніви щодо доведеності його вини в силу імперативних приписів викладених у ст. 62 Конституції України мають тлумачитися на його користь. Враховуючи викладене, просив доводи представника відповідача, викладені ним у відзиві, відхилити, скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі закрити.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю, просив задовольнити.

Представник відповідача Лисенко Р ОСОБА_5 . позовні вимоги не визнав, у задоволенні позову просив відмовити повністю з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення сторін і дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 22 червня 2019 року серії ЕАВ № 1255376, винесеною інспектором роти № 1 батальйону № 1 УПП в Черкаській області сержантом поліції Бульбою Т.А., позивача за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 255,00 гривень (а.с. 8). Відповідно до змісту оскаржуваної постанови позивач 22 червня 2019 року о 14:55 в с. Благодатне Золотоніського району Черкаської області на автошляху Н-16 "Золотоноша-Черкаси-Сміла-Умань" 11 км + 700 м, керуючи автомобілем "Toyota RAV4" (д.н.з. НОМЕР_3 ), в межах дії дорожніх знаків 5.45 (Початок населеного пункту) - 5.46 (Кінець населеного пункту)рухався зі швидкістю 84 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 34 км/год. Показники швидкості вимірювалися за допомогою приладу "TruCam" ТС000340. Своїми діями позивач порушив вимоги п. 12.4 ПДР України.

За змістом ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Зі змісту позову вбачається, що позивач не погоджується з прийнятою постановою, оскільки під час її винесення порушено ряд вимог КУпАП, зокрема не складено протокол про адміністративне правопорушення, не забезпечено його право на юридичну допомогу адвоката, під час прийняття оскаржуваної постанови не враховано його клопотання про розгляд справи за місцем проживання, не зазначено будь-яких доказів на підтвердження вчинення ним правопорушення, в наданих представником відповідача відеоматеріалах наявна розбіжність в часі між моментом вчинення правопорушення та його фіксацією. Відео з лазерного вимірювача швидкості є розмитим та ньому не можливо визначити ані марку автомобіля, ані номерний знак. В порушення вимог Методичних рекомендацій щодо використання лазерних вимірювачів швидкості "TruCam" на службовому автомобілі працівників поліції не було ввімкнено проблискових маячків синього кольору, а прилад застосовувався на ділянці дороги, що не є такою, на якій зафіксовано найбільшу кількість дорожньо-транспортних пригод. При цьому надані відповідачем відеозаписи є неналежними доказами, оскільки не завірені належним чином електронно цифровим підписом, а тому не можуть бути взяті до уваги відповідно до положень КАС України.

Судом встановлено, що доводи позивача про незаконність розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці його вчинення, та без складення протоколу про адміністративне правопорушення, що є однією з підстав для скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, є неприйнятними з огляду на наступне.

За змістом ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України "Про Національну поліцію" поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 7 Закону України "Про Національну поліцію" під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частиною 4 ст. 258 КУпАП встановлено, що у випадках, передбачених ч. 1 та 2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Отже, оскільки позивачу інкримінувалося вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, розгляд справ про які відповідно до

ч. 1 ст. 222 КУпАП віднесено до компетенції органів Національної поліції, то відповідач мав право на місці вчинення правопорушення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Наведені норми КУпАП узгоджують з Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року № 1395) (далі - Інструкція), згідно з

п. 1 розділу ІІІ якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Пунктом 2 розділу ІІІ вказаної Інструкції встановлено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема ч. 1

ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У ст. 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Проте, надані представником відповідача докази у вигляді фото та відеофіксації вчинення адміністративного правопорушення не можуть бути враховані судом при прийнятті рішення, оскільки зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що правопорушення позивачем вчинене 22 червня 2019 року о 14:34, а згідно з відеоматеріалами з лазерного вимірювача швидкості "TruCam" LTI 20/20 (серійний номер ТС000340) вчинення порушення зафіксоване 22 червня 2019 року о 14:52 (відеофайл _K5000_0622_145227). При цьому, як вбачається з відеофайлу

№ з нагрудної камери працівника поліції зйомка розпочалася

22 червня 2019 року о 14:46, а закінчилася 22 червня 2019 року о 14:51, тобто до моменту фіксації перевищення швидкості за допомогою лазерного вимірювача швидкості "TruCam".

Таким чином належні та допустимі докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, відсутні, оскільки без визначення точного часу вчинення адміністративного правопорушення неможливо використати надані відповідачем докази, як належні та допустимі, а усі сумніви щодо доведеності вини позивача в силу приписів ст. 62 Конституції України тлумачаться на його користь.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 серпня 2019 року у справі № 709/547/19.

Крім того, суд вважає, що було порушено право позивача на юридичну допомогу адвоката, що зафіксовано на відеофайлах НОМЕР_4 , , .

Таким чином доводи позивача, викладені у позові, та висновки суду не спростовані відповідачем, хоча у вказаній категорії справ в силу вимог ч. 2 ст. 77 КАС України обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП передбачено, що постанову у справі про адміністративне правопорушення, винесену органами Національної поліції, може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і може, з-поміж іншого, скасувати постанову і закрити справу.

Частиною 3 ст. 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, а саме скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 77, 205, 242-246, 286 КАС України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_3 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити повністю.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 22 червня 2019 року серії ЕАВ № 1255376, винесену інспектором роти № 1 батальйону № 1 УПП в Черкаській області сержантом поліції Бульбою Т.А., про застосування до ОСОБА_3 за ч. 1

ст. 122 КУпАП адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 255,00 (двісті п`ятдесят п`ять гривень 00 копійок) гривень - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя В.В. Чубай