Справа № 607/22757/18
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2019-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/8319/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Попка Я.С., Шевчук С.М.

з участю секретаря судового засідання Лутчин А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 квітня 2019 року, ухвалене суддею Базан Л.Т. у м. Тернополі о 12 год. 25 хв. у справі № 607/22757/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд визнати незаконною та скасувати постанову серії ЕАВ № 711195 від 03.11.2018 року про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП в розмірі 425 грн. та закрити провадження у справі відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

У обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 03.11.2018 року його зупинив поліцейський першого батальйону роти № 3 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області капрал Перевозний Денис Сергійович за порушення пункту 11.4. Правил дорожнього руху (далі ПДР) виїзд автомобіля на смугу призначену для зустрічного руху. На місці вчинення правопорушення, відповідач склав постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 711195 від 03.11.2018 року, на підставі якої притягнув позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Позивач вважає, що вказаних правил дорожнього руху не порушив, оскільки на вул. Мурманська, 25 в м. Кропивницький відсутня розмітка на дорозі, а сама дорога не освітлюється. Крім цього, позивач вказує, що поліцейський не надав позивачу можливості подати пояснення з приводу цього факту, а також не надав жодних фото чи відеодоказів вчинення правопорушення, тому, на думку позивача, відповідач безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності. Вважає, що належним захистом порушеного права є скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 квітня 2019 року адміністративний позов задоволено частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАВ № 711195 від 03.11.2018 року відносно ОСОБА_1 скасовано, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрито у зв`язку з малозначністю вчиненого діяння та звільнено від стягнення, обмежившись усним зауваженням. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням його оскаржив відповідач, Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 квітня 2019 року.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги, відповідач посилається на те, що відповідно до відеозапису з місця події, чітко видно факт правопорушення, а саме те, що автомобіль AUDI А6 д.н.з. НОМЕР_1 в м. Кропивницькому, по вул. Мурманська, 25, на дорозі з двостороннім рухом, яка має дві смуги для руху в одному напрямку, здійснив виїзд на призначений для зустрічного руху бік дороги. Крім цього, апелянт звертає увагу на те, що суд першої інстанції у своєму рішенні дійшов висновку, що у діях позивача наявний склад правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідач зазначає, що зміст статті 22 КУпАП вказує на те, що у кожному конкретному випадку саме орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, розглядає питання про визнання діяння малозначним. Тобто, вирішення питання щодо звільнення порушника від адміністративної відповідальності, в даному випадку, належить безпосередньо до органів Національної поліції, а суди не вправі підміняти собою державні органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством. Відповідач, також вказує, що санкція ч. 2 ст. 122 КУпАП не містить такого виду адміністративного стягнення як усне зауваження. Таким чином, на думку відповідача, рішення суду першої інстанції про скасування постанови і закриття провадження у справі на підставі статті 22 КУпАП, є помилковим та таким, що суперечить чинному законодавству.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що 03.11.2018 року поліцейський першого батальйону роти № 3 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області, капрал Перевозний Денис Сергійович, прийняв постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 711195, якою до ОСОБА_1 застосував адміністративне стягнення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП за порушення п. 11.4. ПДР у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до змісту постанови, ОСОБА_1 , 03.11.2018 року о 21 год. 12 хв., керуючи транспортним засобом марки «AUDI A6», д.н.з. НОМЕР_1 в м. Кропивницький на вул. Мурманська, 25, на дорозі з двостороннім рухом, яка має три смуги руху в одному напрямку здійснив виїзд на призначений для зустрічного руху бік дороги, чим порушив п. 11.4 ПДР, внаслідок чого вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. У зв`язку з цим до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що у діях позивача наявний склад правопорушення, передбаченого частини 2 статті 122 КУпАП, однак враховуючи конкретні обставини, за яких вчинено правопорушення, особу порушника, характер вчиненого правопорушення, яким не було створено перешкод іншим учасникам дорожнього руху, суд вважав, що дане правопорушення необхідно визнати малозначним та обмежитись усним зауваженням.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з пункту 11.4. ПДР на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги.

Відповідно до змісту статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення на транспорті» роз`яснено судам, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до частини 3 статті 77 КАС України докази суду надають учасники справи.

Згідно з ч. 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, апеляційний суд встановив, що відповідач на виконання вимог частини 1, 2 статті 77 КАС України та статті 251 КУпАП не надав доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, зокрема, належний відеозапис чи матеріали фотофіксації події.

На думку суду апеляційної інстанції, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути підставою притягнення до адміністративної відповідальності лише у тому випадку, коли обставини, встановлені під час такого спостереження зафіксовані у встановленому законом порядку.

Відеозапис події вчинення адміністративного правопорушення, який надав відповідач, на думку апеляційного суду, є неналежними доказом у зв`язку з тим, що оскаржена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить посилань на цей відеозапис.

Таким чином, апеляційний суд встановив те, що відповідач не довів факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП, а тому постанова серії ЕАВ № 711195 від 03.11.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є протиправною, а тому її належить скасувати.

Одночасно, апеляційний суд зазначає, що статтею 22 КУпАП, передбачено те, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Тобто, законодавцем надано право звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням саме органу (посадовій особі), уповноваженому вирішувати справу про адміністративне правопорушення. В даному випадку таким органом є Управління патрульної поліції в Кіровоградській області.

Суд, у свою чергу, розглядає адміністративну справу згідно з вимогами Кодексу адміністративного судочинства України, а не справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Тобто, у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності адміністративним судом не вирішується питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, а перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд може визнати незаконним і скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити у цьому. Суди не вправі підміняти собою державні органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством.

Таким чином, суд першої інстанції пославшись на статтю 22 КУпАП помилково вирішив звільнити позивача від відповідальності передбаченої частиною 2 статті 122 КУпАП і застосував до позивача усне зауваження, із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги відповідача є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та прийняти постанову про часткове задоволення позову з вищевикладених мотивів шляхом скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 квітня 2019 року у справі № 607/22757/18 скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 711195 від 03.11.2018 року на підставі якою на ОСОБА_1 накладено штраф в розмірі 425 грн. за порушення частини 2 статті 122 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Я. С. Попко
С. М. Шевчук
Повний текст постанови складено 24.10.2019 року