Справа № 240/10103/19
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року м. Житомир справа № 240/10103/19

категорія 112030100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Єфіменко О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування пункту рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 , із позовом в якому просить:

- визнати протиправним і скасувати пункт 14 рішення Міністерства оборони України про відмову, як військовослужбовцю за контрактом, у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням вперше при первинному огляді інвалідності 3 групи з 04.06.2019, внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, оформленого протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 12.07.2019 №90;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити, як військовослужбовцю за контрактом одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням вперше при первинному огляді інвалідності 3 групи з 04.06.2019 внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2019 року, відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та в Порядку затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, з урахуванням проведених виплат.

Аргументуючи позовні вимоги, зазначив, що у зв`язку із встановленням 04.06.2019 Житомирською обласною медико - соціальною комісією №4 за результатами первинного огляду третьої групи інвалідності, внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, набув право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму. Однак, звернувшись із заявою до Міністерства оборони України через військову частину НОМЕР_1 про виплату одноразової грошової допомоги згідно зі ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" при цьому додавши усі необхідні документи встановлені Порядком №975, отримав відмову у нарахуванні та виплаті такої допомоги. Підставами для відмови слугувало встановлення 3 групи інвалідності понад двохрічний термін після первинного встановлення ступеня втрати працездатності. Вважає п.14 рішення Міністерства оборони України № 90 від 12.07.2019 протиправним та таким, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та підлягає скасуванню.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 27.08.2019 прийнято до провадження позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву.

23.09.2019 до суду надійшов відзив на позовну заяву №б/н від 18.09.2019 (а.с.35-37), в якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказав, на відсутність підстав для виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із спливом двохрічного терміну між встановленням 20% втрати працездатності позивачу та встановленням йому 3 групи інвалідності. Разом з тим зазначив, що позовні вимоги про зобов`язання призначити та виплатити одноразову грошову допомогу є втручанням в дискреційні повноваження Міністерства оборони України та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Крім того, у відзиві відповідач просив залучити до участі у справі військову частину НОМЕР_1 . Наголошує, що рішення у даній справі безперечно впливатиме на права та обов`язки цієї військової частини, оскільки остання є уповноваженим органом, який здійснює перерахування одноразової грошової допомоги, особам, які мають на таку виплату право.

Суд, вважає за необхідне акцентувати увагу представника відповідача на тому, що вимога щодо залучення до участі у справі військової частини НОМЕР_1 , яка викладена в прохальній частині відзиву до уваги не приймається, оскільки таке клопотання повинно бути оформлене та подане у відповідності до ст.ст. 166 - 167 КАС України.

Розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом на посадах офіцерського складу у військовій частині НОМЕР_1 Збройних Сил України.

24.08.2014 року під час виконання обов`язків військової служби із захисту Батьківщини, в районі проведення антитерористичній операції в районі населеного пункту Круглик, Лутугінського району, Луганської області, внаслідок мінометного та артилерійського обстрілів з боку незаконних збройних формувань (НЗФ) позивач одержав мінно - вибухову травму, закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, про що свідчить довідка №12246 від 16.12.2019 (а.с.17).

Відповідно до довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 03.03.2017 позивачу було встановлено 20 % втрати працездатності без встановлення інвалідності внаслідок травми, отриманої під час виконання обов`язків військової служби (а.с.22), причиною втрати професійної працездатності вказується: травма, так пов`язана із захистом Батьківщини. За такий страховий випадок, виплачена позивачу одноразова грошова допомога в сумі 22400 грн.

Довідкою Житомирської обласної МСЕК №2 серія 12 ААБ №548642 від 14.06.2019 Житомирською обласною медико - соціальною комісією №4 за результатами первинного огляду з 04.06.2019 позивачу встановлено третю групу інвалідності, внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини (а.с.23).

18.06.2019 ДПСЗН Новоград-Волинської міської ради позивачу встановлений статус інваліда війни 3 групи, про що свідчить посвідчення інваліда війни 3 групи серія НОМЕР_2 від 18.06.2019 (а.с.4).

21.06.2019 позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із рапортом про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 3 групи інвалідності.

До рапорту додав копії: довідки Житомирської обласної МСЕК №2 серія 12 ААБ №548642 від 14.06.2019 року; свідоцтва про хворобу госпітальної військово- лікарської комісії військової частини НОМЕР_3 від 25.04.2019 року №968; довідки військової частини польова пошта НОМЕР_4 від 16.12.2016 року №12246 про обставини отримання травми; паспорту; картки платника податків; картки реквізитів банку.

В свою чергу, командуванням військової частини НОМЕР_1 надіслало лист №3463 від 25.06.2019 до Департаменту фінансів Міністерства оборони України з висновком про те, що ОСОБА_1 має право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 250 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб (а.с.25).

Проте, пунктом 14 рішення комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (далі - комісія МОУ) від 12.07.2019 року №90 позивачу відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням групи інвалідності понад дворічний термін після встановлення ступеня втрати працездатності.

Вважаючи, що рішенням Міністерства оборони України про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги порушено його право на соціальний захист та отримання належної одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому з 04.06.2019 вперше при первинному огляді інвалідності 3 групи, внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами частини п`ятої статті 17 Конституції України обумовлено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст.41 Закону № 2232-XII виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон 2011-XII).

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон №2011-XII, а також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Частиною 1 статті 16 Закону №2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно з п.4 ч. 2 ст. 16 зазначеного Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Пунктом «б» частини 1 статті 16-2 визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Положеннями ч. 2 ст.16-3 наведеного Закону передбачено, що у випадках, передбачених підпунктами 4 - 9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам.

Якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми (ч.4 ст.16-3 Закону№2011-XII ).

В свою чергу, Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 (далі - Порядок №975).

Абзацем 2 пункту 3 наведеного Порядку визначено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Пунктом 11 Порядку №975 передбачені документи, які подаються уповноваженому органу військовослужбовцем, військовозобов`язаним та резервістом, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності.

Відтак, як видно із копії витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №90 від 12.07.2019, правовою підставою для відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги позивачу є застосування відповідачем до спірних правовідносин положень пункту четвертого статті 16-3 Закону №2011-ХІІ та положень пункту 8 Порядку №975, а тому ключовим правовим питанням у справі є правильність застосування до спірних правовідносин таких норм.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачу з 03.03.2017 за результатами первинного огляду встановлено 20 % ступеня втрати професійної працездатності, а відповідно до довідки МСЕК від 14.06.2019 з 04.06.2019 позивачу встановлено 3 групу інвалідності, при цьому огляд вказано первинний.

Таким чином, позивачу з 04.06.2019 була встановлена 3 група інвалідності, що дає право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.

Однак, суд звертає увагу, що на час первинного встановлення ступеня втрати працездатності (03.03.2017) діяла правова норма, яка обмежує право на перегляд розміру одноразової грошової допомоги дворічним строком.

З дня первинного встановлення ступеня втрати працездатності (03.03.2017) до дня встановлення 3 групи інвалідності ОСОБА_1 (04.06.2019) минуло понад два роки, а тому позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, ніж ним було отримано за страховий випадок, який призвів до 20% встановлення ступеня втрати працездатності.

Щодо урахуванням висновків Верховного Суду викладених у постанові від 30.09.2019 у справі №825/1380/18, на які посилається представник позивача слід вказати наступне.

До спірних правовідносин не може бути застосована правової позиції, яка була висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 30.09.2019 у справі №825/1380/18, оскільки з цієї постанови видно, що вона вирішує спір, який виник у 2015 році та за іншого правового регулювання. Норми матеріального права, які тлумачив суд, діяли в іншій редакції.

З огляду на наведене, суд погоджується із доводами відповідача та зазначає, що законодавство допускає можливість виплати грошової допомоги у разі встановлення військовослужбовцю вищої групи інвалідності чи вищого ступеня втрати працездатності, однак право на отримання такої допомоги обмежено дворічним строком з моменту первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності.

Таким чином, підстави для призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 3 групи інвалідності, внаслідок травми, що пов`язана із захистом Батьківщини у відповідача відсутні.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, та недоведеність позивачем своїх позовних вимог, у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування пункту рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 24 жовтня 2019 року.

Суддя О.В. Єфіменко