Справа № 826/10507/18
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2019-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Ключковича В.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Житомирській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2018 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Пегас-Агро" до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Пегас Агро" з позовом до Державної фіскальної служби України (відповідач 1), Головного управління ДФС у Житомирській області (відповідач 2), в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації №620255/36105775 від 29.03.2018р.;

- зобов`язати відповідача провести реєстрацію податкової накладної позивача в Єдиному реєстрі податкових накладних №1 від 08 вересня 2017 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішення відповідача від 29.03.2018 року №620255/36105775 про відмову у реєстрації податкової накладної від 08.09.2017 року №1 є протиправним, оскільки останнім не взято до уваги специфіку діяльності позивача, проігноровано неправомірність функціонування механізму зупинення реєстрації податкових накладних та порушено порядок "блокування" податкової накладної, а також не прийнято до уваги надані первинні документи.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2019 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач 2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на обставини аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву та наголошує про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

У судове засідання учасники судового процесу, які були належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду справи явку уповноважених представників до суду не забезпечили та про причини їх нявки суду не повідомили.

За наведених обставин та керуючись приписами ч. 1 ст. 311 та ч. 2 ст. 313 КАС України, колегія суддів вирішила подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження в межах строку розгляду апеляційних скарг.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 05 вересня 2017 року між позивачем (за договором - постачальник) та ТОВ "Украгроальянс" (за договором - покупець) укладено договір поставки сільськогосподарської продукції № 0509-ОВ, відповідно до пункту 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити і передати у власність, а покупець прийняти і оплатити овес, врожаю 2017 року українського походження, надалі поіменований "Товар", на умовах викладених цьому договорі.

При цьому, судом встановлено, що вирощування, зернових культур є основним видом діяльності ТОВ "Пегас Агро" на підтвердження чого позивачем було надано до матеріалів справи відповідні документи про здійснення господарської діяльності у цій сфері.

На підтвердження реальності здійснення поставки за вказаним договором позивачем було надано суду: копію самого договору поставки сільськогосподарської продукції №0509-ОВ від 05.09.2017 року, копії видаткових накладних, товарно-транспортних накладних, зареєстрованої у встановленому порядку податковим органом копії податкової накладної від 17.09.2017 року № 3, а також банківської виписки від 08.09.2017 року та платіжного доручення № 8283 від 08.09.2017 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.09.2017 року позивачем складено податкову накладну №1 та направлено її для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН).

Водночас, вказаний документ було прийнято податковим органом, проте реєстрацію зупинено.

Так, згідно з даними квитанції про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в ЄРПН вбачається, що контролюючим органом було встановлено, що податкова накладна відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної в ЄРПН. Зазначено, що за результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах, згідно з УКТ ЗЕД: 1004 та запропоновано надати пояснення та копії документів достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН відповідно до п "в" п.п. 201.16.1 п. 201.16 ст. 201 ПК України.

28.03.2018 позивачем направлено до контролюючого органу повідомлення №1 про подачу документів на підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК, реєстрація якої зупинена.

29.03.2018 рішенням комісії Державної фіскальної служби України № 620255/36105775 позивачу відмовлено у реєстрації податкової накладної №1 від 08.09.2017 року, у зв`язку з ненаданням платником податку копій документів, розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків, первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, завантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні, документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором або законодавством.

Незгода позивача із вказаними рішенням контролюючого органу зумовила його звернення до суду з даним позовом

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що фактично, фіскальним органом не доведено обставин, на підставі яких відповідач дійшов висновку про відповідність податкової накладної критеріям ризиковості платника податку і не довів правомірність зупинення реєстрації зазначеної накладної. Натомість, сукупність наданих позивачем первинних документів не дають підстав для сумніву щодо реальності фінансово-господарських операцій з ТОВ "Украгроальянс", а наданий позивачем пакет документів був достатнім для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної. За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення Комісії Головного управління ДФС у Чернігівській області від 29.03.2018 № 620255/36105775 є необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, а Державну фіскальну службу України зобов`язати зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 1 від 08.09.2017.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Спірні правовідносини регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (далі - ПК України), Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246 (далі - Порядок №1246), Постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2017 №190 "Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації" (далі - Постанова №190), Критеріями оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 року №567 (далі - Наказ №567), у редакції, яка діяла станом на час виникнення спірних правовідносин.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У відповідності до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних" від 29.12.2010 № 1246 (далі - Порядок № 1246) податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість відповідно до вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно з пунктом 12 Порядку № 1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки, зокрема, відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України.

За результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (пункт 13 Порядку № 1246).

Підпунктом 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України встановлено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Вичерпний перелік таких документів у розрізі критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з наявної у матеріалах справи квитанції контролюючий орган дійшов висновку про відповідність податкової накладної від 08.09.2017 № 1 критеріям ризиковості, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків.

При цьому, колегія суддів зауважує, що у вказаній квитанції не зазначено конкретного та чіткого критерію ризиковості платника податку, достатнього для зупинення реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі якого здійснено зупинення реєстрації податкової накладної, а вказано лише загальне посилання на відповідність податкової накладної критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних в ЄРПН, затверджених Наказом №567, у той час як підпункт 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України вимагає від відповідача чіткого зазначення конкретного виду критерію.

Отже, судом на підставі наявних у справі доказів не встановлено обставин, на підставі яких відповідач дійшов висновку про відповідність податкової накладної критеріям ризиковості платника податку та відповідно правомірності зупинення реєстрації зазначеної накладної.

Крім того, колегія суддів зазначає, що пункт 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків містить у собі визначення двох різних за змістом критеріїв.

Відповідно, визначення відповідачем у вказаній квитанції конкретного критерію ризику прямо впливає на можливість надання в подальшому позивачем відповідних документів, перелік яких міститься у "Вичерпному переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних", затверджених Наказом №567.

Отже, з аналізу наведених норм законодавства слідує, що фіскальний орган зобов`язаний у квитанції чітко вказувати конкретний вид критерію, який встановлений пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків платника податку.

Разом з цим, приписами Постановою № 190 встановлено, що комісія Державної фіскальної служби (далі - комісія ДФС) приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації на підставі отриманих від платника податку на додану вартість відповідно до підпункту "в" підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України письмових пояснень щодо підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, та/або копій документів, які платник податку має право подати до органу ДФС протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у податковій накладній/розрахунку коригування.

Підставами для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з пунктом 201.16 статті 201 Кодексу; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту "в" підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Як встановлено судом, 29.03.2018 року рішенням комісії Державної фіскальної служби України № 620255/36105775 позивачу відмовлено у реєстрації податкової накладної №1 від 08.09.2017 року, у зв`язку з ненаданням платником податку копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, завантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні, документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором або законодавством.

Проте, в порушення наведених вимог законодавства, оскаржуване рішення Комісії не містить інформації які саме з наданих документів складено з порушенням законодавства та/або норми якого саме закону порушено.

Натомість, матеріали справи свідчать про те, що сукупність наданих позивачем первинних документів не дають підстав для сумніву щодо реальності фінансово-господарських операцій з ТОВ "Украгроальянс", а наданий позивачем пакет документів був достатнім для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

При цьому, судова колегія зауважує, що в порушення наведених вище вимог законодавства, у надісланій позивачу квитанції відповідачем не було вказано ані конкретного виду критерію оцінки ступеня ризику (пункт 6 Критеріїв містить визначення двох різних критеріїв), ані конкретного переліку документів, вичерпний перелік яких встановлений Наказом № 567 (пункт 1 Вичерпного переліку документів містить два різні переліки, в залежності від визначеного ступеня ризику).

Разом з цим, суд зазначає, що оскаржуване рішення Комісії ДФС України від 29.03.2018 № 620255/36105775 про відмову у реєстрації податкової накладної від 08.09.2017 №1 є актом індивідуальної дії.

Правовий акт індивідуальної дії виданий суб`єктом владних повноважень документ, прийнятий із метою реалізації положень нормативно-правового акту (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, не містить загальнообов`язкових правил поведінки та стосується прав і обов`язків чітко визначеного суб`єкта (суб`єктів), якому він адресований.

Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовний характер.

Головною рисою таких актів є їхня конкретність (гранична чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами; чітка відповідність такого акта нормам чинного законодавства.

Натомість, рішення фіскального органу не відповідають критеріям чіткості та зрозумілості акта індивідуальної дії, та породжують його неоднозначне трактування, що в свою чергу впливає на можливість реалізації права або виконання обов`язку платником податків виконати юридичне волевиявлення суб`єкта владних повноважень.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку, що рішення Комісії Головного управління ДФС у Житомирській області від 29.03.2018 № 620255/36105775 про відмову у реєстрації податкової накладної від 08.09.2017 №1 в Єдиному реєстрі податкових накладних є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги позивача про зобов`язання Державної фіскальної служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №1 від 08.09.2017, подану ТОВ "Пегас Агро", суд зазначає наступне.

Приписами пункту 20 Порядку № 1246 передбачено, що у разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

В даному випадку, зобов`язання відповідача зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних подану позивачем податкову накладну є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, та належним способом захисту порушеного права.

З урахуванням викладеного, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Разом з цим, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріально та процесуального права.

У свою чергу, вказані в апеляційній скарзі доводи контролюючого органу не свідчать про наявність передбачених ст. 317 КАС України підстав для скасування рішення суду першої інстанції, зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328-329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Житомирській області залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді О.О. Беспалов

В.Ю. Ключкович