Справа № 820/3876/16
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 жовтня 2019 р.Справа № 820/3876/16

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача - Мельнікової Л.В.,

суддів - Старосуда М.І. , Калитки О. М. ,

розглянувши у порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові клопотання Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2019 року по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОБЕРН» до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві, реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Київської області, Управління державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Департаменту реєстрації Харківської міської ради, Центральної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Державна фіскальна служба України, державна казначейська служба України про зобов`язання вчинити певні дії, -

Встановила:

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2019 року залишено без задоволення заяву Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві про заміну сторони виконавчого провадження по адміністративній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОБЕРН» до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві, реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Київської області, Управління державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Департаменту реєстрації Харківської міської ради, Центральної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Державна фіскальна служба України, державна казначейська служба України про зобов`язання вчинити певні дії.

19.07.2019 року означене судове рішення повторно оскаржено Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві в апеляційному порядку. Одночасно скаржником заявлено клопотання про поновлення процесуального строку на її принесення.

В обґрунтування заявленого клопотання скаржник вказує, що відповідно до ч. 3 ст. 295 КАС України, строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України. Поважними причинами визначаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Скаржник зазначає, що в даному випадку єдиною перешкодою, що потягнула за собою повернення первинної апеляційної скарги апелянта - це відсутність документа, шо підтверджує сплату судового збору, що унеможливило реалізацію права контролюючого органу на апеляційне оскарження судового рішення відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 44 КАС України.

Посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, ст. 121 КАС України Державна податкова інспекція у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві просить поновити пропущений строк на принесення апеляційної скарги на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2019 року по справі № 820/3876/16.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи клопотання та матеріали справи, колегія суддів вважає, що заявлене клопотання задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 295 КАС України передбачено, що апеляційні скарги на ухвалу суду подаються протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засідання було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (ч. 2 ст. 295 КАС України).

Згідно ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

За приписами ч. 1, ч. 8 ст. 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Останній день строку триває до двадцять четвертої години.

Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку (ч. 9 ст. 120 КАС України).

Як посвідчується матеріалами справи, у судовому засіданні 25.03.2019 року судом у порядку письмового провадження ухвалено оскаржуване судове рішення /а.с. 123-125, т. 3/.

Рекомендоване поштове відправлення скеровано судом адресу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві 26.03.2019 року /а.с. 130, т. 3/, та отримано останнім засобами рекомендованого поштового зв`язку 01.04.2019 року /а.с. 134, т. 3/.

12.04.2019 року означене судове рішення вперше оскаржено відповідачем в апеляційному порядку, одночасно скаржником заявлено клопотання про звільнення від сплати судового за принесення апеляційної скарги /а.с. 137-143, т. 3/.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 26.04.2019 року зазначене клопотання залишено без задоволення, та ухвалою цього ж суду від 26.04.2019 року апеляційна скарга Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві залишена без руху, з наданням скаржнику 10-денного строку для усунення її недоліків: сплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1.921 грн. та надання суду апеляційної інстанції копій апеляційної скарги відповідно до кількості учасників справи /а.с. 145-146, 147-148, т. 3/. Ухвали отримані відповідачем 06.05.2019 року /а.с. 150, т. 3/.

15.05.2019 року на виконання ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 26.04.2019 року відповідачем подано клопотання про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги /а.с. 151-153, т. 3/.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 23.05.2019 року заявлене клопотання задоволено, скаржнику продовжено строк на усунення недоліків апеляційної скарги, встановлений ухвалою цього ж суду від 26.04.2019 року, на термін 10 днів від дати отримання копії ухвали /а.с. 156-157, т. 3/. Ухвала отримана відповідачем 27.05.2019 року /а.с. 159, т. 3/.

05.06.2019 року на виконання ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 23.05.2019 року відповідачем подано клопотання про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги /а.с. 160-162, т. 3/.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 12.06.2019 року у задоволенні заявленого клопотання відповідачу відмовлено, та ухвалою цього ж суду від 12.06.2019 року апеляційна скарга повернута скаржнику /а.с. 165-167, 169-171, т. 3/. Ухвали разом із апеляційною скаргою та додатками отримані скаржником 20.06.2019 року /а.с. 174, т. 3/.

19.07.2019 року Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2019 року повторно принесено апеляційну скаргу.

Приходячи до висновку про відмову у задоволенні заявленого скаржником клопотання про визнання поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження означеного судового рішення у справі № 820/3876/16, та поновлення строку на його апеляційне оскарження, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту шостого частини п`ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010 року, заява № 45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006 року, заява № 23436/03).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

При вирішенні питання про поновлення строку суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку інтервалів часу: з моменту закінчення встановленого КАС України строку апеляційного оскарження до дати звернення з апеляційною скаргою вперше; з моменту повернення вперше поданої апеляційної скарги/відмови у відкритті апеляційного провадження за вперше поданою апеляційною скаргою до дати повторного звернення з апеляційною скаргою.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання апеляційної скарги.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Невиконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху не є поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження, оскільки не є такою, що не залежить від волі особи, яка подає апеляційну скаргу, і не надає такій особі права у будь-який необмежений час після сплину строку апеляційного оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 19.06.2001 року справі «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Пунктом 1 частини п`ятої статті 296 КАС України передбачено, що однією з вимог апеляційної скарги визначено надання документа про сплату судового збору.

Згідно з положеннями Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ органам фіскальної служби не надано пільг щодо сплати судового збору.

Органи доходів і зборів є державними органами, що здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, тобто суб`єктами, що реалізують свою владну компетенцію.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 «Інші поточні платежі», розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Таким чином, особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо оплати судового збору.

Крім того, у пункті 74 рішення Європейського Суду з прав людини «Лелас проти Хорватії» суд зверну увагу на те, що «держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу».

У справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що «…у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб…».

Тобто, виходячи з принципу «належного урядування», державні органи загалом, і орган доходів і зборів зокрема, зобов`язані діяти в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно.

А отже, довготривала процедура погодження та сплати судового збору, не може бути визнана поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та, як наслідок, не є підставою для порушення принципу правової визначеності щодо остаточного рішення.

Також, колегія суддів зазначає, що Державна податкова інспекція у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві, діючи як суб`єкт владних повноважень, має однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи й, до того ж, є бюджетною установою, що фінансується з Державного бюджету України, а тому затримка відповідного фінансування, не повинно впливати на можливість неухильного виконання останнім покладених на нього нормами КАС України процесуальних обов`язків щодо оформлення апеляційної скарги, та не повинно ставитись у залежність від правовідносин, у які податковий орган вступає в інших сферах його діяльності.

Колегія суддів зазначає, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, в даному випадку Державна податкова інспекція у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, а тому обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору суб`єктами владних повноважень не є об`єктивними та непереборними підставами, які перешкоджають оскаржити судові рішення в межах встановленого законодавством строку апеляційного оскарження та реалізувати своє право щодо оскарження без порушення порядку здійснення такої процесуальної дії.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 року у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський Суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Наведене вище узгоджується із правовими висновками, викладеними, зокрема, Верховним Судом у постановах від 02.11.2018 року по справі № 810/3539/17, та від 13.11.2018 року по справі № 804/958/17 та від 19.02.2019 року по справі № 820/2921/17.

Враховуючи зазначене, колегія суддів зазначає, що підстави, викладені скаржником у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, для визнання причин пропуску процесуального строку на принесення апеляційної скарги поважними відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. 121, ч. 2 ст. 321 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні клопотання Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2019 року по справі № 820/3876/16, - відмовити.

Ухвала Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач (підпис)Мельнікова Л.В.
Судді(підпис) (підпис)Старосуд М.І. Калитка О.М.