Справа № 222/1085/19
Суддя: Подліпенець Є. О.
Дата ухвалення: 2019-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 222/1085/19
Провадження № 2-а/222/33/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2019 року Володарський районний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Подліпенця Є.О.,

за участю секретаря Темір В.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - поліцейського роти № 2 батальйону Управління

патрульної поліції в Донецькій області

Департаменту патрульної поліції Моргуль О.О.,

представники учасників справи:

представник відповідача Василенко Ю ОСОБА_2 .,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Нікольське справу адміністративного судочинства за адміністративним позовом ОСОБА_1 дополіцейського роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Моргуль Олександри Олександрівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття провадження по справі ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції в особі капрала поліції 1 батальйону 2 роти Моргуль О.О. в якому просить скасувати постанову серії ЕАВ № 1232368 від 15.06.2019 року про накладення на нього адміністративного стягнення, винесену поліцейським, капралом поліції роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Моргуль О.О., а провадження по адміністративній справі закрити.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що 15.06.2019 рокуполіцейський, капрал поліції роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Моргуль О.О. виніс постанову серії ЕАВ № 1232368 від 15.06.2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. Згідно зазначеної постанови йому інкриміновано порушення п.8.7.3 ПДР України, а саме те, що він 15.06.2019 року о 07-25 год. керуючи транспортним засобом «Лексус» державний номерний знак НОМЕР_1 в м. Маріуполі по вул. Артема (Куїнджи), 102 виїхав на перехрестя на заборонений червоний сигнал, або миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняючи рух за що передбачена відповідальність за ч.2 ст. 122 КУпАП. Проте, з даною постановою він не згоден, вважає, що вона винесена незаконно, з порушенням норм діючого законодавства. Так, поліцейський в порушення ст.ст. 278, 279 КУпАП виніс оскаржувану постанову на місці зупинки без проведення підготовки справи до розгляду, не вирішив клопотання, не дослідив докази, не заслухав осіб, які беруть участь у розгляді справи, що мало бути проведено не на дорозі, а в управлінні поліції. Також на його прохання, поліцейський відмовився надати для ознайомлення відеозапис з фіксацією нібито скоєного правопорушення, та відмовився перенести розгляд справи на інший час, чим позбавив його можливості подати свої докази, пояснення, отримати правову допомогу. Крім цього у винесеній постанові, в порушення положень ст.ст. 283, 284 КУпАП не зазначені докази на підставі яких поліцейським зроблено висновок про вчинення ним адмінправопорушення передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП. З огляду на наведені обставини, вважає, що в його діях відсутній склад правопорушення передбачений ч.2 ст. 122 КУпАП.

Ухвалою судді від 03.07.2018 року вищенаведена позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху для конкретизації особи відповідача з наданням десятиденного строку для усунення недоліків.

15.07.2019 року позивач усунув недоліки позовної заяви, про що надав відповідну письмову заяву та адміністративний позов з виправленими недоліками, з якого вбачається, що позовні вимоги він пред`являє до відповідача поліцейського роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Моргуль О.О.

Ухвалою судді від 15.07.2019 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження по справі. Справу призначено до розгляду по суті в судовому засіданні Володарського районного суду Донецької області. Крім цього, відповідачу роз`яснено що він за три дні до початку судового засідання має право подати відзив на позов та докази у разі заперечення позовних вимог за наявності. Також відповідачу роз`яснено його обов`язок відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України, надати суду всі матеріали, що були або мали бути взяті ним до уваги при прийнятті рішення, вчинення дії, з приводу яких подано позов.

Копія зазначеної ухвали була надіслана учасникам справи.

Також стороні відповідача разом з ухвалою надіслано копію позовної заяви з доданими до неї документами.

Сторони в судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, про вручення судових повісток, що повернулися на адресу суду.

Відповідач поліцейський роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Моргуль О.О. надіслав суду поштою відзив на адміністративний позов, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що позовні вимоги сторони позивача є безпідставними та необґрунтованими, оскільки із позовної заяви вбачається, що позивачем визнається факт вчинення правопорушення, проте, останній вважає, що він не підлягає відповідальності з мотивів нібито невнесення до постанови відомостей про технічний засіб яким здійснено відеозапис скоєного правопорушення, що є невірним. Так, винесена постанова відповідає вимогам ст. 283 КУпАП. Вчинене позивачем правопорушення, а саме факт керування 15.06.2019 року транспортним засобом «LEXUS LX 570» державний номерний знак НОМЕР_1 в м. Маріуполі по вул. Куїнджи, в районі будинку 103 та виїзду на перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, т.б. порушення п. 8.7.3. е ПДР України, зафіксовано за допомогою технічного приладу, закріпленого в патрульному автомобілі (відео додається), а з портативного відео реєстратора патрульного (відео додається) вбачається, що позивач при розгляді справи не виявив бажання ознайомитися з відеозаписом свого правопорушення, а також даною фіксацією спростовуються доводи позивача, щодо порушення процедури розгляду справи. Крім цього зазначив, що розгляд адмінсправи на місці вчинення ОСОБА_1 правопорушення відповідає вимогам діючого законодавства, а тлумачення норм КУпАП на які посилається позивач в позовній заяві не відносяться до норми закону, які діють на даний час. Таким чином враховуючи, що доводи сторони позивача на які він посилається як на підставу задоволення позовних вимог не підтверджені доказами, а факт порушення останнім ПДР України та правомірності дій інспектора підтверджується відеозаписом, вважає, що підстави для задоволення позову відсутні, постанова відповідає вимогам закону, є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню. Крім цього відповідачем додано до відзиву оптичний диск з відеозаписом.

Представник відповідача - ОСОБА_3 в судове засідання також не прибув. Про дату, час і місце судового розгляду справи був повідомлені належним чином. Заяви про перенесення розгляду справи від останнього на адресу суду не подано.

Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників судового процесу достатніми, суд розглянув справу у відсутність нез`явившихся сторін та представника відповідача.

Розглянувши заяви по суті справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, відповідно до положень ст. 288 КУпАП постанова посадової особи по справі про адмінправопорушення може бути оскаржена у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАСУ), з особливостями визначеними КУпАП. Виходячи з правового змісту цих вимог законодавства, даний позов розглядається в порядку та відповідно до вимог КАС України, з урахуванням особливостей визначених КУпАП.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1232368 від 15.06.2019 року винесеної поліцейським роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Моргуль Олександрою Олександрівною позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, а саме за те, що він 15.06.2019 р. о 07-25 год. в м. Маріуполі по вул. Артема (Куїнджи А) 103 куруючи транспортним засобом «LEXUS LX 570» номерний знак НОМЕР_1 виїхав на перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора чим порушив п. 8.7.3. е ПДР України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно п. 8.7.3 ПДР України сигнали світлофора мають такі значення, зокрема п.п «е» передбачає, що червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Відповідно п.8.10 ПДР України у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх немає не ближче 10 м. до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Перехрестям у відповідності до ПДР України є місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком закруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.

Таким чином при наявності відповідної дорожньої розмітки (стоп-лінія), при сигналі світлофора, що забороняє рух, водій повинен зупинитися саме перед зазначеною дорожньою розміткою. Не дотримання зазначених вимог є наслідком порушення п.8.7.3.,зокрема п.п. «г», «е», «є» ПДР України та тягне відповідальність передбачену ч.2 ст. 122 КУпАП (проїзд на заборонний сигнал світлофора).

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Розділом ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року (далі Інструкція) регламентовано процедуру розгляду поліцією справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Так, п.5 Розділу ІІІ Інструкції визначено, що поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Також, п.9 Розділу ІІІ Інструкції передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складання протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (п.10 Розділу ІІІ Інструкції). Аналогічні положення закріплені в ст. 252 КУпАП.

Таким чином поліцейський, як особа уповноважена на розгляд справи, під час розгляду такої справи, має дотримуватися вищенаведених приписів законодавства, в протилежному випадку вчинені дії є неправомірними, та як наслідок тягнуть незаконність прийнятих рішень і їх скасування.

Між іншим пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Згідно зі статтею 31 Закону №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідач у відзиві зазначає, що доказом порушення позивачем ПДР України є відео фіксація, яка була здійснена за допомогою технічного приладу закріпленому у патрульному автомобілі, і винесена ним на підставі даного доказу постанова відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Водночас, позивач в поданій позовній заяві, заперечуючи проти вчинення правопорушення, зазначив, що відповідач приймаючи оскаржувану постанову не досліджував та не надавав жодної оцінки доказам, а саме відео - фіксації правопорушення і в зазначеній постанові відсутнє посилання на докази на підставі яких поліцейським зроблено висновок про вчинення ним адмінправопорушення передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, а тому оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої та третьої статті 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Між тим слід зазначити, що відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Разом з тим, як вбачається з положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення, однак як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення, в графі «до постанови додається» не зазначено будь-яких доказів.

В разі відсутності у постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення (визначені статтею 251 КУпАП), які у відповідності до статті 252 цього Кодексу повинні бути оцінені відповідним органом (посадовою особою) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів в подальшому виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

З огляду на вищенаведене, беручи до уваги, що в оскаржуваній постанові відсутнє посилання на відео фіксацію, яку відповідачем надано суду на підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, суд визнає надане відео (файл video _2019-08-06_14-31-21) не належним та недопустимим доказом по справі та не бере його до уваги.

Інших належних та допустимих доказів порушення позивачем п. 8.7.3 е ПДР України за що передбачена відповідальність за ч.2 ст. 122 КУпАП відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не долучено до оскаржуваної постанови, та суду не надано.

Щодо наданої відповідачем відео фіксації, яка міститься на диску файли №№ та НОМЕР_2 , то на них міститься фіксація процедури розгляду адміністративної справи, і дані відомості не є безпосереднім доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

З дослідженого під час розгляду справи відео (файл №№ ) вбачається, що позивачем, після роз`яснення йому прав передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, не заявлялося жодних клопотань щодо ознайомлення з матеріалами справи, перенесення розгляду справи на інший час з причини надання доказів, пояснень або залучення адвоката, а тому доводи сторони позивача в цій частині є безпідставними, та такими, що не заслуговують на увагу.

Також слід зазначити, суд не бере до уваги доводи сторони позивача з приводу того, що справа була розглянута в порушення ст. 276 КУпАП на місці його зупинки, а не за місцем знаходження органу, який розглянув справу, оскільки роз`яснення Конституційного Суду на які посилається позивач стосуються тлумачення положень КУпАП, які діяли до змін внесених у 2015 році до ст. 258 КУпАП, якою було визначено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу, а після набуття чинності редакції зазначеної статті положення КУпАП в цій частині Конституційним Судом не тлумачилися.

Частиною 3 ст. 286 КАС України, передбачено вичерпний перелік рішень які має право прийняти місцевий загальний суд як адміністративний за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За викладених обставин, беручи до уваги, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, а належні та допустимі докази вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП матеріали справи не містять та суду не надані, суд вважає за необхідне скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 1232368 від 15.06.2019 року винесену поліцейським роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Моргуль О.О. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн., та закрити провадження у справі за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Інші доводи сторін не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 5, 8, 9, 20, 22, 72 - 77, 241-246, 250, 268, 269, 271, 272, 286 КАС України, ст.ст. 1, 7, 9, 222, 268, 278, 280, 283, 288 КУпАП, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 дополіцейського роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Моргуль Олександри Олександрівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття провадження по справі задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1232368 від 15.06.2019 року складену поліцейським роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Моргуль Олександрою Олександрівною про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) за ч.2 ст. 122 КУпАП і накладення на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) гривень.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) за ч.2 ст. 122 КУпАП - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду через Володарський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя Є.О. Подліпенець