Справа № 280/1976/19
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2019-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

01 жовтня 2019 року Справа № 280/1976/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши за правилами спрощеного, в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (69095, м. Запоріжжя, вул. Гоголя, 147)

до Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» (69006, м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, 20)

про стягнення суми адміністративно-господарських санкцій та пені,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі - позивач) до Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» (далі - відповідач), в якому позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2018 році у розмірі 12 395 083,75 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що середньооблікова кількість штатних працівників, що працювали на АТ «ДТЕК Дніпроенерго» за звітний період складає 3605 осіб, отже середньооблікова кількість осіб з інвалідністю повинна складати 144 особи. Водночас, середньооблікова кількість осіб з інвалідністю у роботодавця склала 62 особи, тобто менше, ніж встановлено нормативом. Посилаючись на норми Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 06.05.2019 позовну заяву Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви строком 10 днів від дня одержання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху. В межах встановленого строку позивачем недоліки усунуто.

У зв`язку із перебуванням судді Бойченко Ю.П. у відпустці з 17.05.2019 по 31.05.2019 питання щодо відкриття провадження у справі вирішується першого робочого дня 03.06.2019.

Ухвалою суду від 03.06.2019 відкрито провадження в адміністративній справі №280/1976/19 та призначено судове засідання на 01.07.2019.

Відповідач позов не визнав, надав відзив (вх. від 21.06.2019 №25593), в якому зазначив, що ним створено необхідну кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю та подано звіти форми №3-ПН до органу Державної служби зайнятості. За таких обставин, вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить відмовити у задоволенні позову.

01.07.2019 від представника позивача надійшла заява (вх. №26905) про розгляд справи за його відсутності.

Ухвалою суду від 01.07.2019, за клопотанням представника відповідача, відкладено підготовче засідання до 16.07.2019.

16.07.2019 від представника відповідача надійшла заява (вх. №29217) про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Ухвалою суду від 16.07.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

З урахуванням заяв представників сторін, розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, на підставі наявних в ній доказів.

У зв`язку із перебуванням судді Бойченко Ю.П. у відрядженні та на лікарняному у період часу з 16.09.2019 по 30.09.2019, розгляд справи здійснюється першого робочого дня 01.10.2019.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «ДТЕК Дніпроенерго» () зареєстровано в якості юридичної особи та має у складі наступні відокремлені підрозділи: Відокремлений підрозділ «Запорізька теплова електрична станція «Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» (; 71503, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, 95); Відокремлений підрозділ «Криворізька теплова електрична станція «Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» (; 53860, Дніпропетровська область, Апостолівський район, м. Зеленодольськ, пл. Енергетиків, 1); Відокремлений підрозділ «Придніпровська теплова електрична станція «Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» (; 49112, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Гаванська, 1).

28.02.2019 відповідачем, на виконання вимог чинного законодавства до Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів подано Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2018 рік. У рядку 03 звіту відповідачем самостійно визначено кількість осіб з інвалідністю штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності в Україні», у кількості 144 осіб.

Відповідно до рядка 02 Звіту за 2018 рік середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність на підприємстві відповідача фактично за рік становить 62 особи.

Листом від 18.03.2019 №03-358/564 позивач повідомив відповідача, що згідно звіту форми 10-ПІ (річна) «Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2018 рік», середньооблікова чисельність працюючих на підприємстві осіб з інвалідністю менша, ніж установлена частиною 1 статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні». Отже, у зв`язку із невиконанням нормативу АТ «ДТЕК Дніпроенерго» має сплатити адміністративно-господарські санкції у розмірі 12 328 509,76 грн.

Також, ЗОВ ФСЗІ зроблено розрахунок пені у сумі 66 573,99 грн.

Несплата даної суми зумовила звернення з позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в України» від 21 березня 1991 року №875-ХІІ (далі - Закон №875-ХІІ), Порядком нарахування пені та її сплати, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 15 травня 2007 року №223 і зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.05.2007 за №552/13819 із змінами і доповненнями (далі - Порядок).

Відповідно до частин 1 3 статті 19 Закону №875-ХІІ для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичною особою, яка використовує найману працю, осіб з інвалідністю, для яких це місце роботи є основним (частина 5 статті 19 Закону №875-ХІІ).

Статтею 18 Закону №875-ХІІ передбачено, що забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підбір робочого місця здійснюється переважно на підприємстві, де настала інвалідність, з урахуванням побажань особи з інвалідністю, наявних у неї професійних навичок і знань, а також рекомендацій медико-соціальної експертизи.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Нормами статті 18-1 Закону №875-ХІІ передбачено, що особа з інвалідністю, яка не досягла пенсійного віку, не працює, але бажає працювати, має право бути зареєстрованою у державній службі зайнятості як безробітна. Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у особи з інвалідністю кваліфікації та знань, з урахуванням її побажань.

Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 50 Закону України «Про зайнятість населення» від 5 липня 2012 року № 5067 (далі - Закон № 5067) роботодавці зобов`язані: своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії); заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників підприємства, установи, організації незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання за два місяці до вивільнення.

На виконання пункту 4 частини третьої статті 50 Закону № 5067 наказом Міністерства соціальної політики України від 31 травня 2013 № 316 затверджено Порядок подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)". В контексті прийнятого Закону № 5067 та затвердженого Порядку подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" на роботодавців покладено обов`язок подавати до відповідного центру зайнятості звітність форми №3-ПН лише за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через 3 робочі дні з дати відкриття вакансії.

Отже, системний аналіз вищезазначених норм законодавства дає підстави для висновку, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані:

- виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця з урахуванням індивідуальних програм реабілітації;

- надавати державній службі зайнятості необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю інформацію у порядку, передбаченому Законом № 5067 та Наказом № 316;

- звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Законом № 875-ХІІ та Порядком № 70;

- у разі невиконання такого нормативу - щороку сплачувати відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції.

В свою чергу, закон не покладає обов`язок на підприємство здійснювати самостійний пошук працівників осіб з інвалідністю.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 02 травня 2018 року у справі № 804/8007/16, від 13 червня 2018 року у справі № 819/639/17.

При цьому, Законом № 875-ХІІ також визначено, що працевлаштування осіб з інвалідністю здійснюється або шляхом їх безпосереднього звернення до підприємства, або шляхом звернення до державної служби зайнятості, яка в свою чергу здійснює пошук підходящої роботи для працевлаштування такої особи.

З огляду на викладене, обов`язок по працевлаштуванню осіб з інвалідністю відповідно до встановленого Законом нормативу субсидіарно покладається як на роботодавців, так і на державну службу зайнятості.

Доказом, який свідчить про створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальних робочих місць, та інформування органів зайнятості про наявність вільних робочих місць для осіб з інвалідністю, є наказ по підприємству стосовно створення відповідного робочого місця, звіт форми № 3-ПН, що подається у порядку, визначеному наказом Міністерства соціальної політики України від 31 травня 2013 року № 316.

Відповідно до Звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2018 рік (форми №10-ПІ), поданого відповідачем, середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу становила 3605 осіб, підлягали працевлаштуванню 144 особи з інвалідністю, 62 особи з інвалідністю працевлаштовано, що не відповідає необхідній середньообліковій кількості.

Разом із тим, з матеріалів справи судом встановлено, що наказом голови правління АТ «ДТЕК Дніпроенерго» від 09.03.2011 «Про створення робочих місць для інвалідів» створено у структурних підрозділах ВАТ «Дніпроенерго», за рахунок наявних вакансій штатного розкладу всіх структурних підрозділів, робочі місця із звичайними умовами праці для працевлаштування інвалідів у розмірі 4% запланованої середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу на 2011 рік (п.1 наказу). Заступнику директора з управління персоналом наказано щороку проводити актуалізацію кількості робочих місць, необхідних для працевлаштування інвалідів (п. 2.3 наказу).

Також, до матеріалів справи долучено витяги зі штатних розписів ДТЕК Запорізька ТЕС та ДТЕК Криворізька ТЕС на 01.01.2018, згідно яких кількість робочих місць для осіб з інвалідністю складає 38 та 37 відповідно.

Також, відповідачем протягом 2018 року подано Звітність форми №3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», а саме:

- до Енергодарського міського центру зайнятості (з травня 2018 року до Енергодарської міської філії Запорізького обласного центру зайнятості) від 12.01.2018, від 13.02.2018, від 02.03.2018, від 03.04.2018, від 03.05.2018, від 04.06.2018, від 03.07.2018, від 03.08.2018, від 04.09.2018, від 03.10.2018, від 02.11.2018, від 03.12.2018 на 38 вакансій за посадою обхідник гідроспоруд 2 групи на Відокремленому підрозділі «Запорізька теплова електрична станція «Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго»;

- до Дніпровського міського центру зайнятості м. Дніпра від 17.01.2018, від 08.02.2018, від 12.03.2018, від 10.04.2018, від 10.05.2018, від 13.06.2018, від 17.07.2018, від 16.08.2018, від 17.09.2018, від 10.10.2018, від 16.11.2018, від 18.12.2018 на 24 (у листопаді та грудні 2018 року 23) вакансії обхідника гідроспоруд 2 групи та 3 (у червні та серпні 2018 року 4) вакансії підсобного робітника на Відокремленому підрозділі «Придніпровська теплова електрична станція «Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго»;

- до Апостолівського районного центру зайнятості від 22.01.2018, від 06.02.2018, від 06.03.2018, від 06.04.2018, від 07.05.2018, від 08.06.2018, від 09.07.2018, від 07.08.2018, від 07.09.2018, від 08.10.2018, від 08.11.2018, від 11.12.2018 на 36 вакансій за посадою обхідник гідроспоруд 2 групи та 1 вакансію за посадою столяр 2 розряду на Відокремленому підрозділі «Криворізька теплова електрична станція «Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго».

Звідси, суд не приймає як доказ неподання відповідачем звітності форми №3-ПН лист Запорізького міського центру зайнятості від 20.05.2019 №1915/11-20, оскільки така звітність подавалася до органів Державної служби зайнятості за місцезнаходженням відокремлених підрозділів підприємства.

Окрім того, матеріали справи містять копії листів, якими відповідач неодноразово протягом 2018 року інформував ЗОФ ФСЗІ, Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів, Управління праці та соціального захисту населення Енергодарської міської ради, Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної ради, Управління соціального захисту населення Апостолівської районної державної адміністрації про наявність вакантних посад для осіб з інвалідністю на відповідних відокремлених підрозділах підприємства.

Також, з наданих 16.07.2018 пояснень (вх. №29188) відповідача та доданих до них Звітів із праці за січень грудень 2018 року, наказу від 02.02.2015 №09-к «Про прийом на роботу» та виписки з акту огляду МСЕК до довідки серії АВ №0280375 судом встановлено, що середньооблікова штатна кількість штатних працівників виконавчої дирекції АТ «ДТЕК Дніпроенерго» у 2018 році становила 27 осіб (у травні, жовтні грудні 2018 року 26 осіб; у липні вересні 28 осіб), отже норматив з працевлаштування особи з інвалідністю у виконавчій дирекції складав 1 особу, який відповідачем виконано.

З наведеного у сукупності суд доходить висновку, що відповідачем створено робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю у належній кількості, та надано органу Державної служби зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування таких осіб.

Відповідно до статті 20 Закону №875-ХІІ підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю.

Так, відповідно до частини першої статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною другою наведеної статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Зі змісту частини другої статті 218 Господарського кодексу України вбачається, що вказана норма встановлює підстави для звільнення від відповідальності, як за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання (за що встановлено відповідальність у вигляді відшкодування збитків, штрафні санкції, або оперативно-господарські санкції), так і за порушення правил здійснення господарської діяльності (за що встановлено відповідальність у вигляді адміністративно-господарських санкцій).

Отже, суб`єкт звільняється від відповідальності, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності (тобто від адміністративно-господарських санкцій), якщо доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення правопорушення.

Звідси, оскільки судом встановлено, що відповідачем створено робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю у належній кількості, та подано звітність форми №3-ПН упродовж 2018 року до органів Державної служби зайнятості, підстави для застосування до відповідача відповідальності, передбачено статтею 20 Закону №875-ХІІ, відсутні, а отже позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення виготовлено та підписано 01.10.2019.

Суддя Ю.П. Бойченко