Справа № 560/2570/19
Суддя: Польовий О.Л.
Дата ухвалення: 2019-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/2570/19
РІШЕННЯ
іменем України

22 жовтня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Польового О.Л. розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача, викладене у витягу з протоколу №139 від 28.12.2018 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум в частині відмови у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.ст. 16, 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей";

- зобов`язати відповідача здійснити призначення та виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.ст. 16, 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" з урахуванням раніше виплаченої суми.

В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві та у відповіді на відзив позивач зазначив, що відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 28.12.2018 №139 йому відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченою статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Рішення мотивоване тим, що позивачу II групу інвалідності встановлено понад дворічний термін після встановлення ступеня втрати працездатності. Вважає, що така позиція відповідача суперечить нормам діючого законодавства України та порушує права позивача в сфері соціального забезпечення, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою від 23.08.2019 суд визнав поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду. Відкрив провадження в цій справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) осіб.

Ухвалою від 13.09.2019 суд задовольнив заяву представника Міністерства оборони України про залучення ІНФОРМАЦІЯ_2 до участі у справі №560/2570/19 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. Залучив до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Хмельницький обласний військовий комісаріат.

Відповідач 12.09.2019 надіслав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що 26.10.2015 під час первинного огляду органами МСЕК позивачу встановлено 30% втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби. З 16.03.2016 під час огляду органами МСЕК позивачу встановлено інвалідність III групи внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби. У зв`язку з чим, позивачу виплачена одноразова грошова допомога у сумі 206700,00 грн. Таким чином, позивач скористався своїм правом на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності, відповідно до статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей. З 14.06.2018 під час повторного огляду позивачу встановлено II групу інвалідності внаслідок цієї ж причини. Відповідач вважає, що так як зміна групи інвалідності відбулася понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності (ступеня втрати працездатності), у відповідача не було підстав для прийняття рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги в більшому розмірі. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

20.09.2019 від представника третьої особи на адресу суду надійшло пояснення щодо позову, в яких зазначено, що Хмельницький обласний військовий комісаріат позовні вимоги позивача не визнає. Пояснив, що 25.07.2018 Деражнянським районним комісаріатом отримано заяву позивача з доданими документами, 13.08.2018 Хмельницький обласний військовий комісаріат отримав пакет документів щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , до якого долучено довідку МСЕК серії АВ №1118520, відповідно до якої позивачу 14.06.2018 встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби. Тобто, позивачу ІІ група інвалідності встановлена понад дворічний термін після встановлення ступеня втрати працездатності. Позивачу було виплачено одноразову грошову допомогу у сумі 206700,00 грн. у зв`язку з встановленням III групи інвалідності. Враховуючи викладене, просив повністю відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до довідки Хмельницької обласної МСЕК серії АГ №0017566 від 25.03.2016 про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках ОСОБА_1 встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 30%, причина: травма, так, пов`язана із виконанням обов`язків військової служби.

Згідно довідки Хмельницької обласної МСЕК серії АВ №0795392 від 23.06.2016 позивачу вперше була встановлена третя група інвалідності з 16.03.2016, внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язку військової служби, у зв`язку з чим ОСОБА_1 було виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 206700,00 грн.

Відповідно до довідки Хмельницької обласної МСЕК серії АВ №1118520 від 23.07.2018 ОСОБА_1 за результатами переогляду була встановлена друга група інвалідності з 14.06.2018 внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язку військової служби.

У зв`язку із встановленням позивачу з 14.06.2018 ІІ групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язку військової служби, позивач звертався із заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги.

28.12.2018 комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийняла рішення, яке оформлене протоколом від 28.12.2018 №139 про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги. Вказала, що згідно з пунктом 4 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та пунктом 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року№975, у разі зміни групи інвалідності, доплата одноразової грошової допомоги здійснюється за умови, якщо зміна відбулася протягом двох років після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності. ОСОБА_1 ІІ групу інвалідності встановлено понад дворічний термін після встановлення ступеня втрати працездатності. Допомога у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності виплачена в сумі 206700,00 грн.

Зазначена відмова стала підставою для звернення позивача до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII), який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни.

Приписами частини першої статті 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що дія даного Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісті.

Згідно частини першої статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Тобто, вищевказаний Закон пов`язує право на отримання одноразової допомоги з настанням певних обставин, а саме: у разі загибелі, у разі встановлення інвалідності, у разі встановлення ступеня втрати працездатності.

Відповідно до частини другої статті 16 Закону № 2011- ХІІ встановлено вичерпний перелік підстав, за наявності яких призначається і виплачується одноразова грошова допомога, зокрема, відповідно до пункту 4 ч. 2 ст. 16 Закону № 2011- ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Спір виник щодо права позивача на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому ІІ групи інвалідності з 14.06.2018.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок № 975).

Пунктом 3 Порядку № 975 передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Отже, до спірних правовідносин застосовується законодавство, що діяло на 14.06.2018.

Згідно з пунктом 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII, який набрав чинності з 01.01.2014, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Положення пункту 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII застосовується до правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2014.

Згодом, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII (набрав чинності з 01.01.2017) пункт 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII доповнено абзацом другим такого змісту: «У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється».

Обидві ці норми пункту 4 статті 16-3 Закону (абз. 1 і 2) передбачають обмеження строку, протягом якого зміна групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги, дворічним строком. Дворічний строк обчислюється з часу первинного встановлення інвалідності.

Правовідносини щодо первинного встановлення інвалідності виникли після набрання чинності зазначеним Законом, тому пункт 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII застосовується до позивача.

Суд звертає увагу, що на час первинного встановлення інвалідності позивачеві (16.03.2016) правова норма, яка обмежує право на перегляд розміру одноразової грошової допомоги дворічним строком, вже діяла.

З дня первинного встановлення інвалідності (16.03.2016) до дня встановлення ІІ групи інвалідності (14.06.2018) минуло понад два роки. Відтак, позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.

Відповідно до п. 4 ст. 16-3 Закону № 2011-XII дворічний строк обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності. При цьому причина інвалідності (ступеня втрати працездатності) для обчислення строку самостійного правового значення не має.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №806/2187/18.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що рішення відповідача щодо відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги позивачу є правомірним, а тому відсутні правові підстави для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, як інваліду ІІ групи, з урахуванням виплаченої раніше суми одноразової грошової допомоги.

Відповідно до ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Відповідачем, на виконання частини другої статті 77 КАС України, та наявними в матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів доведено, а позивачем не спростовано правомірність рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, оформлене Протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №139 від 28.12.2018, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору, судових витрат, які визначені ст. 132 КАС України і підлягають розподілу, немає.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Міністерство оборони України (пр-т Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168 , код ЄДРПОУ - 00034022)
Третя особа:Хмельницький обласний військовий комісаріат ( вул. Героїв Майдану, 64, м. Хмельницький, 29000 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_2 )

Головуючий суддя О.Л. Польовий