Справа № 522/5266/17
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2019-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

24 жовтня 2019 року

м. Київ

справа №522/5266/17

адміністративне провадження №К/9901/29633/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Судді-доповідача Саприкіної І. В.,

суддів Єзерова А. А., Чиркіна С. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на постанову Приморського районного суду м. Одеси (суддя Нікітін С. Й.) від 15 травня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду (головуючий суддя Федусик А. Г., судді: Зуєва Л. Є., Шевчук О. А.) від 06 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - ГУ ПФУ в Одеській області), у якому просив:

- визнати протиправними дій ГУ ПФУ в Одеській області щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії за період з 01 січня по 02 серпня 2014 року з урахуванням належного йому права на пенсію по інвалідності у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та на додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період з 01 січня по 02 серпня 2014 року з урахуванням належного йому права на пенсію по інвалідності у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та на додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, з виплатою різниці між перерахованим розміром пенсії та фактично отриманим.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 15 травня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2017 року, позов задоволено.

Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що відмова ГУ ПФУ в Одеській області у перерахунку ОСОБА_1 пенсії за період з 01 січня по 02 серпня 2014 року з урахуванням належного йому права на пенсію по інвалідності у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та на додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, є безпідставною і необґрунтованою, оскільки з 01 січня по 02 серпня 2014 року діяли положення ст. 50, 54 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796-XII), відповідно до яких розміри пенсій для інвалідів II групи, щодо яких встановлений зв`язок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими 8 мінімальних пенсій за віком, а особам, які є інвалідами II групи і віднесені до 1 категорії, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Не погодившись із вказаними вище судовими рішеннями попередніх інстанцій, ГУ ПФУ в Одеській області подало до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, у якій просило скасувати постанову Приморського районного суду м. Одеси від 15 травня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2017 року і прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

На обґрунтування касаційної скарги ГУ ПФУ в Одеській області зазначило, що дії відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за спірний період є правомірними, оскільки у 2014 році виплата позивачу пенсії здійснювалась у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 06 липня 2011 року № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» (далі - Постанова КМУ № 745) та Постанови КМУ від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Постанова КМУ № 1210).

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 12 жовтня 2017 року відкрив провадження у цій справі за вказаною касаційною скаргою.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VIII), яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено в новій редакції.

Відповідно до підп. 4 п. 1 розд.«Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду ухвалою від 23 жовтня 2019 року прийняв цю справу до провадження та призначив її до розгляду.

Відповідно до ч. 1 України (у редакції Закону № 2147-VIII) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Дослідивши наведені в касаційній скарзі доводи та перевіривши матеріали справи, колегія суддів встановила таке.

ОСОБА_1 знаходиться на пенсійному обліку в ГУ ПФУ в Одеській області, є інвалідом ІІ групи, який постраждав внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, та отримує пенсію по інвалідності.

Постановою Приморського районного суду міста Одеси від 28 липня 2011 року по справі № 2а-1306/11 було зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області провести позивачу перерахунок призначеної пенсії, як інваліду ІІ групи та постраждалому внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, з урахуванням належного йому права на пенсію по інвалідності у розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком, на додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком за період з 20 лютого 2005 року по 31 грудня 2005 року, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законами України на відповідний рік, та, починаючи з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком з наступними її змінами згідно законів України, з виплатою різниці між перерахованим розміром пенсії та фактично отриманим.

В подальшому, листом № 1021/Ч-11 відповідач повідомив ОСОБА_1 про проведення перерахунку пенсії за період 20 по 31 грудня 2005 року, з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 28 липня 2011 року, за якими донараховано доплату у сумі 128402,12 грн.

З зазначеного листа ГУ УПФУ в Одеській області позивач дізнався, що за період з 01 січня по 02 серпня 2014 року перерахунок пенсії йому не проводився, у зв`язку з чим 27 січня 2017 року звернувся до відповідача із відповідною заявою.

Листом від 16 лютого 2017 року № 153/Ч-11 ГУ УПФУ в Одеській області відмовило позивачу у проведенні перерахунку пенсії та нарахуванні суми недоотриманої пенсії за період з 01 січня по 02 серпня 2014 року, мотивуючи тим, що відсутні підстави для такого перерахунку.

Вказані обставини стали підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з даним адміністративним позовом за захистом порушених, на його думку, прав та інтересів.

Дослідивши наведені в касаційній скарзі доводи про оскарження судових рішень першої та апеляційної інстанцій, перевіривши матеріали справи й заслухавши суддю-доповідача про обставини справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

За приписами ч. 1 ст. 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1, 2 та 3 ст. 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, ст. 2 та ч. 4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду знаходить, що постанова Приморського районного суду м. Одеси від 15 травня 2017 року та ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2017 року відповідають зазначеним вимогам процесуального закону, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 49 Закону № 796-XII передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону № 796-XII (в редакції від 09 липня 2007 року, згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008,) в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по ІІ групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно з ч. 1 ст. 50 Закону № 796-XII (в редакції від 09 липня 2007 року згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008) особам, віднесеним до першої категорії, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірах: інвалідам ІІ групи - 75 % мінімальної пенсії за віком.

Вихідним критерієм розрахунку додаткової пенсії виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно з ч. 1 ст. 28 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом про Державний бюджет України. Іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший, немає.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу, що згідно зі ст. 3 Бюджетного Кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Визначення порядку та розмірів виплат зазначеним категоріям громадян у 2011 та 2012, 2013 бюджетних роках було делеговано КМУ.

На виконання вищевказаних вимог Постановами КМУ № 745 та № 1210 були визначені мінімальні розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, а також щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, у період з 23 липня 2011 року по 31 грудня 2013 року розмір основної державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначався відповідно до вказаних постанов КМУ.

В свою чергу, Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» не було передбачено обмежень щодо застосування ст. 50, 54 Закону № 796-XII, а тому з 01 січня 2014 року діяли положення цих статей, відповідно до яких розміри пенсій для інвалідів ІІ групи, щодо яких установлено зв`язок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими 8 мінімальних пенсій за віком, а особам, які є інвалідами ІІ групи і віднесені до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірах 75 %мінімальної пенсії за віком.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» від 31 липня 2014 року, який набрав чинності 03 серпня 2014 року, було доповнено Розділ «Прикінцеві положення» Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» п. 6-7 яким установлено, що норми і положення ст. 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону № 796-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених КМУ, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету ПФУ та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

На підставі наведеного та з урахуванням внесених змін у Закон України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», які набрали чинності 03 серпня 2014 року, колегія суддів звертає увагу, що починаючи саме з цієї дати (03 серпня 2014 року), повинні застосовуватись положення Постанови КМУ № 1210.

Ураховуючи зазначене, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду дійшов висновку, що виходячи з пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, з 01 січня по 2 серпня 2014 року включно, під час визначення розміру пенсії позивачу застосуванню підлягали положення ст. 50, 54 Закону № 796-XII, а не Постанови КМУ № 1210.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11 грудня 2018 року у справі № 709/1605/17 та від 19 вересня 2019 року у справі № 328/3607/15-а.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що відмова ГУ ПФУ в Одеській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період з 01 січня по 02 серпня 2014 року з урахуванням належного йому права на пенсію по інвалідності у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та на додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком є протиправною та безпідставною.

Доводи касаційної скарги не містять належних та об`єктивно обумовлених міркувань, які б спростовували наведені висновки судів першої та апеляційної інстанції, та є аналогічними як її запереченням на адміністративний позов, так і поданій в касаційній скарзі. Проте, таким доводам з огляду на вищенаведені висновки судами попередніх інстанцій надано належну оцінку з дотриманням норм матеріального права.

Крім того, як убачається з касаційної скарги, наведені в ній аргументи щодо помилковості висновків судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі фактично зводяться до необхідності надання нової оцінки обставин у справі та повторному дослідженню наявних у матеріалах справи доказів.

З огляду на зазначене вище Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду знаходить, що постанова Приморського районного суду м. Одеси від 15 травня 2017 року та ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2017 року є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди першої та апеляційної інстанцій, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Суд касаційної інстанції при прийнятті даного рішення також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява № 303-A, п. 29).

Відповідно до ст.350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення судів першої та апеляційної інстанцій, то відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.

Керуючись ст. 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, постанову Приморського районного суду м. Одеси від 15 травня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: І. В. Саприкіна

Судді: А. А. Єзеров

С. М. Чиркін