Справа № 160/458/19
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2019-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 липня 2019 року Справа № 160/458/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіТурлакової Н.В.
за участі секретаря судового засіданняЗелецького Р.Р.
позивач представника відповідачів 1, 2 третя особа не з`явився ОСОБА_1 не з`явилася
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Дніпровського районного відділу Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, скасування рішення, -
ОСОБА_2 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області та Дніпровський районний відділ Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_3 в якому, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 10.06.2019 року, просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області та скасувати рішення про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання від 26.11.2018 року №118730000 ОСОБА_4 на підставі заяви від 07.11.2018 року про оформлення посвідки із доданими до неї документами, перелік яких визначений Порядком оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженний постановою КМУ від 25.04.2018 року № 322;
- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області визнати законними підстави перебування на території України ОСОБА_5 з 16 жовтня 2018 року (15 робочих днів до закінчення строку тимчасової посвідки);
- зобов`язати Дніпровський районний відділ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області та Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області прийняти та розглянути у відповідності до приписів Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затверджений постановою КМУ від 25.04.2018 року № 322 заяву з документами встановленої чинним законодавством України форми як іноземцю з візою типа D від 27.10.2018р. для видачі нової посвідки на тимчасове проживання в Україні ОСОБА_4 (громадянство Грузії, № паспорту НОМЕР_1 , виданий 11.10.2016, країна видачі Грузія, адреса тимчасового проживання: АДРЕСА_1 ), з урахуванням встановлення законності перебування ОСОБА_5 на території України;
- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області вважати дату прийому від ОСОБА_5 заяву на видачу посвідки не пізнішою за 15 робочих днів до закінчення законного строку перебування в Україні;
- прошу стягнути з Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області витрати на оплату судового збору у розмірі 3 073,60 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що Головним управлінням Державної міграційної служби у Дніпропетровській області без достатніх підстав прийняте рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання. Також зазначає, що він не порушував вимог законодавства України при перетині кордону та проживанні на території України.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.02.2019р. відкрито провадження по справі за вищезазначеним позовом та ухвалено здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін згідно ч. 2 ст. 257 та ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвалою суду від 21.03.2019 року клопотання представника відповідача задоволено та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якій останній просив відмовити в задоволенні позову з підстав правомірності та обґрунтованості дій органу міграційної служби. Так, відповідачем зазначено, що за поновленням тимчасового посвідчення що надає право на перебування на території України позивач звернувся з пропуском законодавчо встановленого строку, вже після закінчення його дії. Доказів звернення до правоохоронних органів або органів ДМС з заяво про втрату чи викрадення посвідки позивачем не надано. Крім того, враховуючи факт фігурування позивача у декількох кримінальних справах, відповідач зазначає, що підстави для подальшого перебування позивача на території України відсутні.
Третьою особою до суду надані письмові пояснення в яких зазначено, що після втрати посвідки на тимчасове проживання позивач дійсно письмово не звертався до органів ДМС для видачі нової, оскільки строк її дії закінчувався, у зв`язку з чим, позивачем були подані документи для отримання нової посвідки, проте відповідачем незаконно відмовлено у її видачі. Щодо посилання відповідача про те, що відносно позивача наявні відкриті кримінальні провадження, третя особа зазначає, що позивач не має статусу підозрюваного у кримінальних провадженнях, а також відсутній відносно нього вирок, який набрав законної сили.
Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
В судовому засіданні представник відповідачів 1, 2 підтримав подані заперечення та просив відмовити в задоволенні позову у повному обсязі із викладених у відзиві підстав.
Третя особа в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.
Заслухавши представника відповідачів 1, 2, дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Грузії, громадянин Грузії, що підтверджується паспортом № НОМЕР_1 , виданий 11.10.2016р.
Судом встановлено, 16.11.2015 року громадянин Грузії ОСОБА_2 , отримав посвідку на тимчасове проживання серії НОМЕР_2 від 16.11.2015 року, строком дії до 16.11.2016 року, видану Головним управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області.
Строк дії вищезазначеної посвідки на тимчасове проживання двічі продовжувався відповідними рішеннями Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, прийнятими на підставі заяв поданих громадянином Грузії ОСОБА_2 в порядку та строки встановлені законодавством.
Востаннє строк дії посвідки на тимчасове проживання серії НОМЕР_2 продовжено до 06.11.2018 року, на підставі заяви від 25.10.2017 року № 1592 (копія заяви від 25.10.2017 року № 1592, додається) поданої громадянином Грузії ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в порядку передбаченому законодавством України, яке було чинне на той час.
07.11.2018 року громадянин Грузії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернувся до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області з метою обміну посвідки у зв`язку з її втратою.
В ході перевірки проведеної уповноваженими працівниками Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, було встановлено, що на момент звернення 07.11.2018 року громадянина Грузії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк дії його посвідки на тимчасове проживання серії НОМЕР_2 закінчився.
Таким чином, на день звернення громадянина Грузії ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області з заявою про втрату посвідки на тимчасове проживання серії НОМЕР_2 , дана посвідка вже була недійсною.
Внаслідок чого, Головним управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області 26.11.2018 року було прийнято рішення № 118730000 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання громадянину Грузії ОСОБА_2 (копія рішення про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання.
Копію рішення від 26.11.2018 року №118730000 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання, було направлено поштою громадянину Грузії ОСОБА_2 , разом з супровідним листом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 29.11.2018 року № 1201.3.1/5 (копія листа ГУДМС України в Дніпропетровській області від 29.11.2018 року № 1201.3.1/5, додається), а також, отримано особисто дружиною позивача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 року, що підтверджується підписом останньої, вчиненим на копії листа Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 29.11.2018 року №1201.3.1/5.
Далі в поданні Управління боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми ГУНП в Дніпропетровській області від 18.03.2019 року № 4/4-505, зазначено, що дії громадянина Грузії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , загрожують громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні.
Вказаним вироком, ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, та призначено йому покарання, узгоджене сторонами в угоді про примирення від 15 липня 2016 року, за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Згідно зі ст.1 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.
Статтею 1 Закону України "Про громадянство" визначено термін проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні.
Такі ж визначення передбачені статтею 1 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", п.7 іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні; п.8 іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають в Україні - іноземці та особи без громадянства, які отримали посвідку на постійне проживання, якщо інше не встановлено законом.
У відповідності до п. 17 ст. 1 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.
Підставою для видачі якої є заява іноземця або особи без громадянства і документ, що підтверджує факт перебування у шлюбі з громадянином України, дійсний поліс медичного страхування. Якщо шлюб між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства було укладено за межами України відповідно до права іноземної держави, дійсність такого шлюбу визначається згідно із Законом України "Про міжнародне приватне право" (ч. 3 ст. 5 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства").
Відповідно до частини другої статті 15 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" і частини вісімнадцятої статті 5 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" постановою Кабінету Міністрів України №322 від 25.04.2018 року затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання (далі Порядок №322).
З заяви-анкети № 118730000 від 07.11.2018 року, особистим підписом в якій громадянин Грузії ОСОБА_2 підтвердив правильність внесених до заяви-анкети відомостей про себе та надав згоду на отримання відцифрованих відбитків пальців своїх рук, вбачається, що підставою обміну посвідки на тимчасове проживання є втрата останньої.
Таким чином, аргументи позивача про те, що він звертався до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області для «отримання вже нової посвідки на тимчасове проживання в Україні (з причин необхідності возз`єднання із сім`єю) як іноземцю, що прибув із візою типу D», є безпідставними та необґрунтованими.
Також, суд зазначає, що копія національного паспорта громадянина Грузії ОСОБА_5 , № НОМЕР_1 , виданого 11.10.2016 року, терміном дії до 11.10.2026 року, яка була надана до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області разом з заявою від 07.11.2018 року, та яка містить відмітки про перетин державного кордону України, зокрема, 27.10.2018 року, не містить візи типу D, про отримання якої позивач зазначив у своїй позовній заяві.
Враховуючи те, що строк дії посвідки на тимчасове проживання серії НОМЕР_2 виданої на ім`я громадянина Грузії ОСОБА_2 , востаннє було продовжено строком до 06.11.2018 року, та відповідно до положень пунктів 17 та 19 Порядку № 322, громадянин Грузії ОСОБА_2 повинен був звернутися до одного з компетентних органів, визначених пунктом 16 вищезазначеного Порядку, у строк не пізніше ніж за 15 робочих днів до дати закінчення строку дії посвідки.
Суд зазначає, що положеннями пункту 69 Порядку, передбачено, що про втрату або викрадення посвідки на території України іноземець або особа без громадянства чи їх законні представники зобов`язані негайно повідомити територіальному органу/територіальному підрозділу ДМС за місцем її видачі, а в разі викрадення - також органу Національної поліції.
Відповідно до висновку про результати розгляду повідомлення від 12.10.2018 року, складеного Дніпровським районним відділенням поліції Дніпровського відділу поліції ГУПН в Дніпропетровській області, який був наданий позивачем до ГУДМС України в Дніпропетровській області 07.11.2018 року разом з заявою від 07.11.2018 року про отримання платних послуг, вбачається, що позивач виявив відсутність посвідки на тимчасове проживання в Україні 08.10.2018 року.
Однак, незважаючи на вимоги пункту 69 Порядку, а також, незважаючи на вищезазначену рекомендацію органу Національної поліції, громадянин Грузії ОСОБА_2 , звернувся із відповідною заявою до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, з метою обміну посвідки у зв`язку з її втратою, лише 07.11.2018 року.
Суд звертає увагу, що на момент звернення 07.11.2018 року громадянина Грузії ОСОБА_2 , строк дії його посвідки на тимчасове проживання серії НОМЕР_2 закінчився. Таким чином, на день його звернення до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області з заявою про втрату посвідки на тимчасове проживання серії НОМЕР_2 , дана посвідка вже була недійсною.
Як видно з рішення Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області від 26.11.2018 року №118730000 позивачу було відмовлено в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання в Україні з посиланням на підпункт п.6 пункту 61 Порядку №322.
Відповідно до пп. 6 п. 61 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 р. № 322, територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки, у разі, коли іноземцем або особою без громадянства подано не в повному обсязі або з порушенням строків, визначених пунктами 17 і 18 цього Порядку, документи та інформацію, необхідні для оформлення і видачі посвідки.
Згідно до вимог п. 17 Порядку, документи для оформлення посвідки подаються не пізніше ніж за 15 робочих днів до закінчення встановленого строку перебування в Україні.
Відповідно до вимог п. 69 Порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, про втрату або викрадення посвідки на території України іноземець або особа без громадянства чи їх законні представники зобов`язані негайно повідомити територіальному органу/територіальному підрозділу ДМС за місцем її видачі, а в разі викрадення - також органу Національної поліції.
В свою чергу, позивачем не надано доказів на підтвердження факту подання ним заяви про втрату чи викрадення посвідки до Дніпровського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, чи будь-якого іншого територіального підрозділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області.
Разом з цим, за інформацією наданою Дніпровським районним відділом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в доповідній записці від 15.03.2019 року № 1244/1385, копія якої наявна в матеріалах справи, громадянин Грузії ОСОБА_2 з письмовою заявою про оформлення посвідки на тимчасове проживання у зв`язку із втратою або викраденням, її обміном у зв`язку із закінченням строку дії до Дніпровського районного відділу ГУДМС України в Дніпропетровській області не звертався. Документи передбачені пунктами 39 та 40 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року №322 «Про затвердження зразка, технічного опису бланка та Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання» не надходили.
Крім того, відповідно до пп. 7 п. 61 Порядку №322 територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки, у разі, коли отримано від Національної поліції, СБУ, іншого державного органу інформацію про те, що дії іноземця та особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні.
Отже, вказана норма встановлює, що відповідний орган ДМС відмовляє в оформленні або видачі посвідки на тимчасове перебування, у разі, коли отримано від Національної поліції, СБУ, іншого державного органу інформацію про те, що дії іноземця та особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України.
Пунктом 4 статті 7 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» встановлено, що підрозділи, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, зобов`язані, зокрема інформувати відповідні державні органи про відомі їм факти та дані, що свідчать про загрозу безпеці суспільства і держави, а також про порушення законодавства, пов`язані з службовою діяльністю посадових осіб.
Далі в поданні Управління боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми ГУНП в Дніпропетровській області від 18.03.2019 року № 4/4-505, зазначено, що дії громадянина Грузії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , загрожують громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні.
Аналіз зазначеної у поданні інформації дає підстави для висновку, що вказана інформація свідчить, що дії гр. Грузії ОСОБА_2 загрожують громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні.
Вказаним вироком, ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, та призначено йому покарання, узгоджене сторонами в угоді про примирення від 15 липня 2016 року, за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Суд зазначає, що отримання відповідачем інформації, вказаної у поданні ГУНП у Дніпропетровській області від 18.03.2019 року, як і пропуск встановлених строків продовження дії посвідчення є підставою для відмови у видачі іноземцю посвідки на тимчасове перебування в Україні, прямо передбаченою пп. 6 та пп.7 п. 61 Порядку №322.
Суд звертає увагу, що ні Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ні Порядком №322, ні іншим нормативно-правовим актом не передбачено обов`язку відповідного структурного підрозділу ГУ ДМС перевіряти інформацію, що надійшла від правоохоронного органу, не визначено також і порядку проведення такої перевірки.
Разом з тим, суд звертає увагу, що вищевказана інформація в даному спорі дає підстави не враховувати положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на яку посилається позивач у своїй позовній заяві, у зв`язку з тим, що даною нормою прямо передбачені виключення з загальних вимог про невтручання органів державної влади у приватне і сімейне життя особи, а саме, у разі, якщо дії особи становлять загрозу інтересам національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, а також, якщо дії особи можуть спричинити заворушення чи злочини, заподіяти шкоду здоров`ю чи моралі або правам і свобод інших осіб.
При цьому, посилання позивача на Довідку Міністерства внутрішніх справ України №0593706 від 05.04.2019р. про те, що ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває, суд оцінює критично, оскільки суперечить вищевказаним обставинам.
З аналізу пп. 7 п. 62 Порядку №322, вбачається, що в поданні правоохоронного органу викладається оперативна інформація щодо дій іноземця чи особи без громадянства, зібрана та опрацьована правоохоронним органом, відтак, суд приходить до висновку, що орган ДМС не має повноважень на перевірку такої інформації, відповідних засобів для її проведення.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Таким чином, суд вважає необґрунтованими доводи позивача, що приймаючи рішення про відмову у видачі позивачу посвідки на тимчасове проживання в Україні, відповідач повинен був здійснити перевірку інформації, викладеної в поданні ГУНП у Дніпропетровської області від 18.03.2019 року. Відтак, необґрунтованими є доводи позивача про протиправність рішення відповідача з огляду на не дотримання процедури проведення перевірки інформації викладеної в поданні ГУНП у Дніпропетровській області від 18.03.2019 року.
Враховуючи те, що строк дії посвідки на тимчасове проживання серії НОМЕР_2 виданої на ім`я громадянина Грузії ОСОБА_2 , спливав 06.11.2018 року, а позивач звернувся із заявою про продовження терміну 07.11.2018р., тобто з порушенням 15-ти денного терміну, відповідачем правомірно, на підставі пп.6 п.61 Порядку, прийнято рішення про відмову в оформленні (видачі) посвідки, у зв`язку із порушенням строків звернення.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Таким чином, суд вважає, що відповідач при винесенні оскаржуваного рішення, діяв виключно в межах своїх повноважень з дотриманням вимог законодавства України, у зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст.241-250, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Згідно ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.
Суддя Н.В. Турлакова