Справа № 826/17869/18
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2019-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Вн. №27/561
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 вересня 2019 року 11:02 № 826/17869/18

За позовом ОСОБА_1

До Міністерства внутрішніх справ України

Національної поліції України

3-я особа Генеральна прокуратура України

Про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії

Суддя О.В.Головань

Секретар І.В.Галаган

Представники:

Від позивача: Лежух-Вовк Т.І.

Від відповідача-1:Скригонюк І .В.

Від відповідача-2: Золотухіна Г.А.

Від 3-ї особи: Горб - Павлушко Л.В .

Обставини справи:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України про визнання протиправною бездіяльність відповідачів щодо не здійснення дій по виключенню з інформаційної бази "Осіб, які переховуються від органів влади" відомостей про розшук ОСОБА_1 та зобов`язання вилучити зі складу інформаційних ресурсів Інтегрованої інформаційно-пошукової системи органів внутрішніх справ України та з підрозділу "Особи, які переховуються від органів влади" розділу "Розшук" офіційного веб-сайту Міністерства внутрішніх справ України та/або будь-якого іншого веб-сайту Міністерства внутрішніх справ України відомості про розшук громадянина України - ОСОБА_1 .

В судовому засіданні 05.09.2019 р. оголошено резолютивну частину рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Ознайомившись з матеріалами справи, заслухавши пояснення учасників по справі, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є підозрюваним в рамках кримінального провадження №0000120 по звинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 205, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209 КК України.

16.05.2011 р. ОСОБА_1 було оголошено у розшук, що підтверджується роздруківкою з Реєстру МВС "Особи, які переховуються від органів влади", де вказана інформація розміщене і станом на час звернення до суду.

Відповідне кримінальне провадження №0000120 зареєстроване в Єдиному державному реєстрі досудових розслідувань 17.12.2012 р., 19.12.2012 р. щодо позивача складено повідомлення про підозру, і в цей же день кримінальне провадження зупинене у зв`язку з тим, що підозрюваний переховується від органів державної влади.

Згідно зі ст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.04.2014 р. № 1207-VII у зв`язку з неможливістю здійснювати правосуддя судами Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях, змінено територіальну підсудність судових справ, підсудних розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя судам, та забезпечити розгляд: кримінальних проваджень, підсудних місцевим (районним, міським, районним у містах, міськрайонним судам), розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, - одним з районних судів міста Києва, визначеним Апеляційним судом міста Києва.

У зв`язку з тривалим невизначенням питання територіальної підсудності кримінального провадження щодо позивача, перебуванням його у розшуку, непроведенням досудового розслідування, представник позивача звернулася до суду.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22.08.2017 р. у справі №753/14481/17 за результатами розгляду клопотання захисника ОСОБА_1. про встановлення процесуальних строків у кримінальному провадженні №0000120 клопотання частково задоволено - встановлено уповноваженому прокурору Генеральної прокуратури України десятиденний строк з моменту одержання копії ухвали для визначення підслідності кримінального провадження, встановлено слідчому, уповноваженому на розслідування кримінального провадження, та прокурору - процесуальному керівнику у зазначеному кримінальному провадженні, двомісячний строк з моменту визначення підслідності для прийняття рішення про відновлення досудового розслідування та вчинення однієї з дій, передбачених ч. 2 ст. 283 КПК України.

Станом на час звернення до адміністративного суду, а також станом на час розгляду справи вказана ухвала не виконана.

З метою з`ясування стану кримінального провадження №0000120 представник позивача зверталася до органів внутрішніх справ.

Зокрема, згідно з листом прокуратури АРК від 08.05.2018 р. за №04/1-835вих-18 представника позивача повідомлено про те, що у період з 20.02.2014 р. по теперішній час із тимчасово окупованої території АРК до прокуратури АРК, а також до Головного управління Національної поліції в АРК та м. Севастополі не надходило кримінальне провадження №0000120; за ним не здійснюється досудове розслідування Головним управлінням, а прокуратурою ПРК не здійснюється процесуальне керівництво.

Згідно з листом Департаменту карного розшуку Національної поліції України від 10.08.2018 р. №14/02/04-62аз, 63аз представника позивача повідомлено про те, що до Генеральної прокуратури України направлено лист щодо надання інформації з приводу визначення підслідності у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_1 на виконання ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 22.08.2017 р. у справі №753/14481/17; виключення відомостей з інформаційних обліків Національної поліції України може бути лише за погодженням з органами прокуратури.

Згідно з листом Головного управління Національної поліції в АРК та м. Севастополі від 28.08.2018 р. №Л-31/100/01-2018 представника позивача повідомлено про те, що кримінальне провадження №0000120 після окупації АРК до слідчого відділу Головного управління не надходило і на досудовому розслідуванні не перебуває.

За відсутності інших способів захисту позивач звернувся з відповідним позовом до адміністративного суду.

Позивач - ОСОБА_1 - вважає бездіяльність відповідачів протиправною з таких підстав.

Позивач зазначає, що ним вичерпано всі можливі способи вирішення питання про проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000120 згідно з КПК України, тому єдиним способом захисту порушеного права є звернення до адміністративного суду.

Непроведення досудового розслідування та перебування позивача у інформаційній базі "Особи, які переховуються від органів влади" як особи, яка перебуває у розшуку, порушує його права, оскільки позивач фактично від органів внутрішніх справ України не переховується, тоді як досудове розслідування у кримінальному провадженні не проводиться не з його вини.

Зокрема, 05.05.2018 р. позивача було затримано співробітниками Миколаївського ВП Пустомитівського ВП ГУНП у Львівській області саме у зв`язку з наявністю відомостей про нього у відповідній базі, про що свідчать відповідні надані позивачем пояснення.

На думку позивача, оскільки протягом тривалого часу досудове розслідування щодо позивача не здійснюється, жодним державним органом не може бути вирішене питання щодо припинення розшуку позивача, тоді як підстави для здійснення його розшуку та перебування інформації щодо нього у відповідних базах відсутні.

Відповідач - Міністерство внутрішніх справ України - проти задоволення позовних вимог заперечив з таких підстав.

Відповідач зазначає, що він є неналежним, оскільки згідно зі ст. 26 Закону України "Про Національну поліцію" поліція наповнює та підтримує в актуальному стані бази (банки) даних, що входять до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України.

Крім того, згідно з Порядком взаємодії Генеральної прокуратури України та Міністерства внутрішніх справ України щодо обміну інформацією з Єдиного реєстру досудових розслідувань та інформаційних систем органів внутрішніх справ, затвердженим наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України від 17.11.2012р. № 115/1046, інформацію щодо порушеного кримінального провадження до ЄРДР заносять слідчі та керівники органів досудового розслідування, і вказана інформація автоматично надходить до інформаційних систем МВС України.

Відповідно, при видаленні інформації щодо позивача з інформаційних систем МВС України, вона буде повторно автоматично завантажена з ЄРДР.

Відповідач - Національна поліція України - проти задоволення позовних вимог заперечив з таких підстав.

Відповідач зазначає, що проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, прийняття процесуальних рішень, зокрема, і щодо поновлення кримінального провадження, можливе лише після визначення підслідності по кримінальному провадженню, що наразі відсутнє.

Проте, відсутність органу досудового розслідування не може бути підставою для зняття позивача з розшуку та внесення відповідної інформації до баз даних.

Також відповідач зазначає, що ним не допущено протиправних дій чи бездіяльності щодо позивача, оскільки відповідачем щодо позивача жодна інформація до ІП "Розшук" ЄІС МВС не вносилася, не поширювалася.

3-я особа - Генеральна прокуратура України - проти задоволення позовних вимог заперечила з таких підстав.

3-я особа підтвердила інформацію про те, що кримінальне провадження за звинуваченням позивача за №0000120, зареєстроване в Єдиному державному реєстрі досудових розслідувань 17.12.2012 р., до Головного управління Національної поліції України в АР Крим та м. Севастополі не надходило; наразі орган досудового розслідування не визначено.

Також 3-я особа зазначає, що справа не належить до юрисдикції адміністративних судів, і провадження має бути закрите, оскільки спірне питання має вирішуватися в порядку кримінального процесуального судочинства.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення присутніх учасників, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Ч. 2 ст. 214 КПК України передбачено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Генеральною прокуратурою України за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Згідно з пп. 1.2 п. 1 розділу І Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 17.08.2012 р. №69 за погодженням з Міністром внутрішніх справ України, Головою Служби безпеки України та Головою Державної податкової служби України, Реєстр - це створена за допомогою автоматизованої системи електронна база даних, відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, зазначених у пункті 2.1 цього Положення, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до Реєстру.

Відповідно до пп. 1.3 п. 1 розділу І Положення №69 Реєстр утворено та ведеться відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України з метою забезпечення:

- єдиного обліку кримінальних правопорушень та прийнятих під час досудового розслідування рішень, осіб, які їх учинили, та результатів судового провадження;

- оперативного контролю за додержанням законів під час проведення досудового розслідування;

- аналізу стану та структури кримінальних правопорушень, вчинених у державі.

Пп. 1.10 пункту 1 розділу І Положення №69 визначено, що реєстраторами Реєстру є: прокурори; слідчі - органів прокуратури, внутрішніх справ, безпеки, органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства, та органів державного бюро розслідувань (з моменту створення).

Пп. 2.1 п. 2 Порядку№69 визначено, що до Реєстру вносяться визначені в цій нормі відомості, в т.ч. про: час та дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; час та дату повідомлення про підозру, відомості про особу, яку повідомлено про підозру, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; зупинення та відновлення досудового розслідування; оголошення розшуку підозрюваного.

Згідно з п. 2.4 п. 2 Порядку №69, після внесення відомостей до Реєстру реєстратором проводиться накладення електронного цифрового підпису. Використання електронного підпису здійснюється відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис".

Пп. 1.1 п. 1 розділу ІІ Порядку №69 визначено, що формування Реєстру розпочинається із внесення до нього слідчим, прокурором відповідних відомостей про кримінальне правопорушення, зазначених в заяві чи повідомленні про його вчинення або виявлених ними самостійно з будь-якого джерела. Усні заяви заносяться слідчим або прокурором до протоколу, який підписується заявником.

Відповідно до пп. 3.1 п. 3 розділу ІІ Порядку №69, облік кримінальних проваджень під час досудового розслідування здійснюється шляхом внесення до Реєстру відомостей щодо руху кримінальних проваджень про, зокрема, кримінальне правопорушення та номер кримінального провадження (підпункт "а"); закінчення досудового розслідування (ч. 2 ст.283 КПК України) (підпункт "е"); зупинення досудового розслідування (ст. 280 КПК України) (підпункт "ж"); продовження строку досудового розслідування (ст. ст. 219, 294 КПК України) (підпункт "з"); відновлення досудового розслідування (підпункт "к").

Пп. 3.3.5. пп. 3.3 п. 3 розділу ІІ Порядку №69 передбачено, що за всіма прийнятими рішеннями слідчі вносять інформацію до Реєстру про кримінальне провадження згідно з цим Положенням.

Згідно з пп. 5.1 п. 5 розділу ІІ КПК України, облік осіб, яких повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, здійснюється прокурором або слідчим шляхом внесення відомостей до Реєстру після: складання повідомлення про підозру (ст. 277 КПК України); вручення (дата та час) повідомлення про підозру (ст. 278 КПК України).

Наведені норми законодавства свідчать, що Єдиний реєстр досудових розслідувань це електронна база даних, з моменту внесення до якої відповідних відомостей розпочинається досудове розслідування. Реєстраторами Реєстру є прокурори та слідчі органів прокуратури, внутрішніх справ, безпеки, органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства, та органів державного бюро розслідувань (з моменту створення). Відповідно до цієї бази даних здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, зазначених у п. 2.1 цього Положення, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до Реєстру.

Враховуючи наведене, внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань інформація щодо: кримінального провадження за №0000120 по звинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 205, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209 КК України та зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України (підозрюваний переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності і його місцезнаходження невідоме), є достовірною доки не буде доведено інше.

Така інформація є фактичними даними, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, тобто доказами у розумінні ч. 1 ст. 69 КАС України.

Зазначені докази є допустимими, оскільки одержані з дотриманням закону та підтверджують обставини щодо наявності кримінального провадження та його зупинення.

Відповідно до підпункту 1.3 пункту 1 Положення про Інтегровану інформаційно-пошукову систему органів внутрішніх справ України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.10.2009 р. №436, Інтегрована інформаційно-пошукова система органів внутрішніх справ України (далі - ІІПС) - це сукупність організаційно-розпорядчих заходів, програмно-технічних та інформаційно-телекомунікаційних засобів, що забезпечують формування та ведення довідково-інформаційних, оперативно-розшукових обліків, авторизований доступ до інформаційних ресурсів ІІПС.

Пп. 2.1, 2.2 п. 2 Положення №436 передбачено, що метою створення ІІПС є об`єднання існуючих в органах та підрозділах внутрішніх справ України інформаційних ресурсів в єдиний інформаційно-аналітичний комплекс із використанням сучасних інформаційних технологій, комп`ютерного та телекомунікаційного обладнання для підтримки оперативно-службової діяльності органів і підрозділів внутрішніх справ, суттєвого зміцнення їх спроможності протидії та профілактики злочинності. Призначення ІІПС - інформаційно-аналітичне та організаційно-технологічне забезпечення службової діяльності структурних підрозділів районних, міських, лінійних управлінь (відділів) головних управлінь, управлінь МВС України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, на залізницях, центрального апарату МВС.

Згідно з пп. 3.1 п. 3 Положення №436, інформаційними ресурсами (об`єктами обліку) ІІПС є об`єктивно поєднаний набір відомостей, що безпосередньо стосується осіб, кримінальних та адміністративних правопорушень, а також інших подій, який накопичується в процесі службової діяльності ОВС в обсязі, структурі й порядку, що визначаються завданнями, покладеними на ОВС, відповідно до чинного законодавства. До складу інформаційних ресурсів належать відомості, зокрема, щодо: осіб, які переховуються від органів досудового розслідування, слідчого судді, суду або ухиляються від відбування кримінального покарання, пропали безвісти, та в інших випадках, передбачених законами України.

Відповідно до пп. 3.2 п. 3 Положення №436, джерелами формування інформаційних ресурсів ІІПС є, зокрема, зареєстровані в ОВС заяви і повідомлення про кримінальні та адміністративні правопорушення, кримінальні провадження; рішення органів (посадових осіб), виконання яких покладено на ОВС відповідно до чинного законодавства.

Пп. 4.2 п. 4 Положення №436 визначено, що держателем (власником) ІІПС є Міністерство внутрішніх справ України.

Наявні в Інтегрованій інформаційно-пошуковій системі органів внутрішніх справ України в підрозділі "Особи, які переховуються від органів влади" розділу "Розшук" офіційного веб-сайту Міністерства внутрішніх справ України відомості про розшук позивача відповідають відомостям, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо зупинення кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України - підозрюваний переховується від органів слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності і його місцезнаходження невідоме.

В свою чергу, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме, то слідчий, прокурор оголошує його розшук відповідно до вимог ч. 1 ст. 281 КПК України.

Судом не встановлено обставин, які б могли бути підставою для вилучення зазначеної інформації з Інтегрованої інформаційно-пошукової системи органів внутрішніх справ України.

Залишення матеріалів кримінального провадження на тимчасово окупованій території, визначеній у п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", не визначення Генеральною прокуратурою України підслідності кримінального правопорушення, вчиненого на тимчасово окупованій території, як того вимагає ч. 2 ст. 12 зазначеного Закону, та відповідно, відсутність факту передачі матеріалів досудового розслідування щодо злочину, кримінальне провадження щодо якого знаходиться на стадії досудового слідства, органам досудового слідства, визначеним Генеральною прокуратурою України, на що вказує позивач в обґрунтування позову, не є підставами для висновку про недостовірність інформації, внесеної до Єдиного реєстру досудових розслідувань інформація та Інтегрованої інформаційно-пошукової системи органів внутрішніх справ України, та підставою для виключення інформації про розшук позивача із зазначеної інформаційно-пошукової системи.

При цьому, суд погоджується з позивачем, що тривале невизначення підслідності кримінального провадження №0000120 порушує права позивача і свідчить про допущення Генеральною прокуратурою України протиправної бездіяльності, проте, на думку суду, цієї обставини недостатньо для виключення з інформаційної бази "Осіб, які переховуються від органів влади" відомостей про розшук позивача, оскільки такий спосіб захисту порушеного права фактично був би втручанням у вказане кримінальне провадження і порушував би принцип пропорційності, тобто, необхідний баланс між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване проведення кримінального розслідування у справі.

Щодо заяви про закриття провадження у справі з тих підстав, що вона не належить до юрисдикції адміністративних судів. суд зазначає наступне.

Згідно з матеріалами справи попередньо позивачем вживалися заходи для захисту порушеного права (визначення територіальної підслідності справи) в порядку кримінального процесуального судочинства, і ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22.08.2017 р. у справі №753/14481/17 за результатами розгляду клопотання захисника ОСОБА_1 про встановлення процесуальних строків у кримінальному провадженні №0000120 клопотання частково задоволено - встановлено уповноваженому прокурору Генеральної прокуратури України десятиденний строк з моменту одержання копії ухвали для визначення підслідності кримінального провадження, встановлено слідчому, уповноваженому на розслідування кримінального провадження, та прокурору - процесуальному керівнику у зазначеному кримінальному провадженні, двомісячний строк з моменту визначення підслідності для прийняття рішення про відновлення досудового розслідування та вчинення однієї з дій, передбачених ч. 2 ст. 283 КПК України.

Проте, станом на час звернення до адміністративного суду (і прийняття рішення у справі), вказана ухвала не виконана.

Оскільки позивач звернувся до адміністративного суду, вичерпавши передбачені КПК України засоби захисту порушеного права, закриття провадження в адміністративній справі з обґрунтуванням необхідності звернення до суду в порядку КПК України суд вважає позбавленням позивача права на судовий захист.

За таких обставин суд не вважає за можливе застосування до правовідносин сторін правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.03.2019р. у справі №807/1456/17, оскільки обставини вказаної справи не стосувалися ситуації відсутності визначеної підслідності кримінального провадження та, відповідно, неможливості звернення з відповідною заявою в порядку КПК України.

На підставі вищевикладеного, ст. 241-246, 255, 257-262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

3. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Головань

Повний текст рішення

виготовлено і підписано 22.10.19 р.