Справа № 813/6100/15
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2019-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/6100/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2019 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючий суддя Кравців О.Р.,

секретар судового засідання Шийович Р.Я.,

від позивача не прибув,

від відповідача Жеребецький Н.Б. ,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДПС у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Юзва Назарій Богданович, про скасування податкового повідомлення-рішення.

Суть справи.

До Львівського окружного адміністративного суду 13.11.2015 звернулася ОСОБА_2 з позовною заявою до Державної податкової інспекції у Пустомитівському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Юзви Назарія Богдановича про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення № від 15.10.2015.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 28.01.2016 адміністративний позов задоволено повністю.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 04.04.2017 постанову від 28.01.2016 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 14.05.2019 у справі №813/6100/15 (касаційне провадження №К/9901/33070/18) касаційну скаргу Галицької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області задоволено частково; постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28.01.2016 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2017 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції /а.с.152-156/.

Вказана справа надійшла на адресу суду 15.07.2019 за вх. №24914 та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями таку передано для розгляду судді Кравціву О.Р.

Ухвалою від 16.07.2019 цю справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження та запропоновано учасникам справи надати суду письмові пояснення щодо предмету позову з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 14.05.2019, з наданням підтверджуючих відповідні обставини доказів.

Ухвалою суду без виходу до нарадчої кімнати судом в порядку передбаченому ст. 52 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) замінено відповідача - Галицьку об`єднану державну податкову інспекцію на її правонаступника - Головне управління ДФС у Львівській області.

28.08.2019 за вх. №30828 від представника відповідача надійшли додаткові пояснення з врахуванням позиції Верховного Суду, зазначеній у постанові №К/9901/33070/18 від 14.05.2019 /а.с.186-188/. Вказав, що проведеною перевіркою позивача встановлено, що позивач згідно з договором дарування нежитлової будівлі, посвідченим 25.05.2013 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юзвою Н.Б. за реєстровим номером 1300, була обдарована на загальну суму 640023,00 грн., за яким ОСОБА_3 безоплатно у приватну власність ОСОБА_2 нежитлову будівлю під літ. «Р-1» - цех по волочінню дроту, загальною площею 901,9 кв.м. За взаємною згодою сторін вказаний договір дарування розірвано, про що укладено відповідний договір. Відповідно до наявної податкової інформації позивач впродовж періоду, що перевірявся отримала доходи, як згідно з Податковим кодексом підлягають включенню до загального місячного (річного) доходу та відображенню платником в податковій декларації про майновий стан і доходи. Відповідно позивачка отримала дохід у вигляді дарування нежитлової будівлі на загальну суму 640023,00 грн.

27.12.2013 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір про розірвання вказаного вище договору дарування.

Проведеним аналізом посвідчених договорів дарування від особи, що не є членом сім`ї першого ступеня споріднення, які були розірвані, встановлено, що обдаровувана фізична особа набула право власності на отримане майно. У зв`язку з переходом права власності, об`єкт оподаткування податком на доходи фізичних осіб виникає у тієї фізичної особи, яка за таким договором виступає продавцем та оподатковується з урахуванням вимог ст. 172 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 172.2 Податкового кодексу України дохід отриманий платником податку від продажу протягом звітного періоду податкового року більш як одного з об`єктів нерухомості, зазначених у п. 172.1 цієї статті або від продажу об`єкта нерухомості не зазначеного у п. 172.1 цієї статті підлягає оподаткуванню за ставкою, визначеною п. 167.2 ст. 167 Кодексу.

Відповідно до п.п. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків передбачених кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Відповідач просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою суду без виходу до нарадчої кімнати від 25.09.2019 замінено відповідача з Головного управління ДФС у Львівській області на Головне управління ДПС у Львівській області.

08.10.2019 за вх. №3237ел. від представника позивача надійшли додаткові пояснення з врахуванням позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 14.05.2019 /а.с.219-221/. Зазначено, що у акті перевірки позивача чітко вказано, що на думку податкового органу дохід виник у позивача внаслідок розірвання договору дарування, тому саме цей дохід позивачка повинна була зареєструвати.

Судоми не встановлено обов`язок позивача щодо декларування доходу у вигляді подарунку, оскільки як вбачалось з матеріалів справи, податковим органом ставилося питання виключно щодо обов`язку задекларувати дохід, який виник після розірвання договору дарування.

Не зважаючи на те, що сторонами у цій справі не подано витягів з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, однак у судових засіданнях сторонами підтверджено факт переходу права власності від ОСОБА_3 до ОСОБА_2 після підписання договору дарування від 25.05.2013, а за наслідками його розірвання від ОСОБА_2 до ОСОБА_3

Однак, у даному випадку хоч і мав місце перехід права власності від однієї особи до іншої, однак до такого переходу неможливо застосувати положення п. 172.8 ст. 172 Податкового кодексу України, оскільки має місце повернення сторін договору до попереднього стану, а у ОСОБА_2 внаслідок цієї операції не виникло жодного доходу, отже і відсутня база оподаткування.

Просив позов задовольнити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача в судове засідання не з`явився явки уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи чи іншого змісту не надав.

Ухвалою суду від 09.10.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

11.10.2019 від представника позивача за вх. №3288ел. надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Суд заслухав вступне слово представника позивача, з`ясував фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, дослідив письмові докази, та, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 (Дарувальник) та ОСОБА_2 (Обдаровувана) 25.05.2013 уклали Договір дарування нежитлової будівлі посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юзвою Н.Б. за реєстровим номером № 1308, відповідно до п. 1 якого Дарувальник передав безоплатно у приватну власність Обдаровуваної нежитлову будівлю під літ. «Р-1» - цех по волочінню дроту та скрутки струмопровідної жили, загальною площею 901,9 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з п. 3 Договору дарунок сторони оцінюють на суму 640023,00 грн. /а.с13-14./.

27.12.2013 між ОСОБА_3 (Дарувальник) та ОСОБА_2 (Обдаровувана) уклали Договір про розірвання договору дарування нежитлової будівлі, посвідченого Юзвою Н.Б., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу 25.05.2013 року в реєстрі за № 1308, відповідно якого ОСОБА_2 повернула ОСОБА_3 нежитлову будівлю під літ. "Р-1" - цех по волочінню дроту та скрутки струмопровідної жили, загальною площею 901,9 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до п. 4 Договору З моменту укладення цього договору ОСОБА_2 втрачає усі права обдаровуваної за договором дарування. Вказаний договір зареєстровано у реєстрі за №3839 /а.с.14/.

Державною податковою інспекцією у Пустомитівському районі Головного управління ДФС у Львівській області у період з 07.09.2015 по 11.09.2014 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб ФО ОСОБА_2 за період з 01.01.2013 по 31.12.2013, про що складено акт №769/170/ від 18.09.2015 /а.с.9-12/.

Вказаним актом зафіксовано порушення п. 164.1 ст. 164, підпункту 168.2.1 п. 168.2 ст.168, п. 172.2 ст. 172 Податкового кодексу України у результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб за період, що перевірявся на суму 32001,15 грн.; підпункту 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, п. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України внаслідок неподання декларації про майновий стан і доходи на 2013 рік.

На підставі вказаного акта перевірки у зв`язку з виявленими порушеннями контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 15.10.2015 форми «Р» за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на суму 40001,44 грн., в т.ч. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 8000,29 грн. /а.с.8/

Позивач вважаючи протиправним та безпідставним податкове повідомлення-рішення від 15.10.2015 та таким, що порушує його права, позивач звернулися до суду із цим позовом.

Скасовуючи рішення судів у цій справі, Верховний Суд вказав, що задовольняючи позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що у позивача не виникло доходу за результатом розірвання договору дарування. Але з аналізу акта перевірки неможливо зрозуміти, дохід, який на думку податкового органу, повинен був задекларувати позивач виник в наслідок отримання дарунку, чи в наслідок його повернення. У договорі дарування міститься роз`яснення нотаріуса позивачу, що позивач повинен задекларувати дохід у вигляді подарунку до 1 травня 2014 року і самостійно сплатити податок у розмірі 5 % з доходу, а також подати до податкового органу податкову декларацію.

Судами не встановлено, чи виконав позивач цей обов`язок, чи повинен позивач декларувати подароване майно, враховуючи його наступне повернення. В матеріалах справи відсутні витяги з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, з яких можливо відслідкувати чи був здійснений перехід права власності внаслідок дарування нерухомого майна.

Колегія суддів Касаційного адміністративного суду погодилася з тим, що акт перевірки складено незрозуміло, надані податковим органом заперечення, апеляційна та касаційна скарги не усувають непорозуміння, але саме суди попередніх інстанцій при розгляді справи повинні встановити обставини справи поза розумним сумнівом. В даному випадку не встановлено дотримання вимог щодо проведення перевірки, факти, які перевірялись, джерела відомостей, на підставі яких встановлено факти, підстави для нарахування податку з доходів фізичних осіб, розрахунок штрафних санкцій.

За таких обставин, під час нового розгляду справи необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з`ясувати та перевірити всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішенню спору по суті, і в залежності від встановленого правильно визначити норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин та прийняти обґрунтоване та законне рішення.

Вирішуючи справу, суд керується таким.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 2 КАС України є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Згідно з ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України №2755-VI від 02.12.2010, у редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин (далі - ПК України), який зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 14.1.166 п. 14.1 ст. 14 ПК України, тут і надалі - в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, податок, платник податку, оподаткування, оподатковуваний дохід для цілей розділу IV цього Кодексу - податок на доходи фізичних осіб, платник податку на доходи фізичних осіб, оподаткування податком на доходи фізичних осіб, дохід фізичної особи, який підлягає оподаткуванню.

Згідно із приписами п. 22.1. ст 22 ПК України об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.

Відповідно до п. 164.1 ст. 164 ПК України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Згідно з підпунктом 168.2.1 п. 168.2 ст. 168 ПК України, платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов`язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування (ч. 2 ст. 717 ЦК України).

Частиною 1 ст.718 ЦК України встановлено, що предмет договору дарування, тобто дарунком, можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі.

Як визначено частиною другою статті 719 ЦК України, договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Стаття 722 ЦК України визначає момент прийняття дарунка, у відповідності до частини першої якої право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття, а згідно з частиною четвертою - прийняття обдаровуваним документів, які посвідчують право власності на річ, інших документів, які посвідчують належність дарувальникові предмета договору, або символів речі (ключів, макетів тощо) є прийняттям дарунка.

Згідно з ч. 5 ст. 727 ЦК України у разі розірвання договору дарування обдаровуваний зобов`язаний повернути дарунок у натурі.

Тобто при розірванні фізичними особами-резидентами договору дарування нерухомого майна відбувається припинення права власності на дарунок у обдаровуваного, а не перехід права власності.

Оскільки наслідком розірвання договору дарування є повернення сторін у попередній стан (реституція), то перехід права власності на об`єкти нерухомості в результаті розірвання договору дарування в контексті статті 172 Податкового кодексу України не є операцією з продажу майна і встановлений цією статтею порядок оподаткування у такому випадку не застосовується.

Враховуючи те, що договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, то в силу положень статті 654 ЦК України, якими встановлено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту, розірвання договору дарування також повинно бути нотаріально посвідчено.

Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 затверджено Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 № 282/20595, у редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок).

Згідно з підпунктом 7.1 п. 7 Порядку, договір сторін про зміну або розірвання нотаріально посвідченого договору здійснюється шляхом складання окремого договору.

Договір про зміну або розірвання договору підписується сторонами і посвідчується нотаріусом. На всіх наданих нотаріусу примірниках основного договору проставляється відмітка про його зміну або розірвання, у якій зазначаються номер за реєстром та дата посвідчення договору про зміну або розірвання, проставляється нотаріусом підпис і скріплюється його печаткою (підпункт 7.2 п. 7 Порядку).

Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV, у редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин, визначено правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за вказаним Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна (далі - Закон №1952-IV).

Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону №1952-IV, державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Згідно з ч. 9 ст. 15 Закону №1952-IV державна реєстрація прав, їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії (надання відмови в ній) проводиться одночасно з вчиненням такої дії.

Порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень регулюється Розділом IV Закону № 1952-IV.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 №868 затверджено Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - Порядок №868) (втратив чинність, але був чинним станом на момент), яким регулюється процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав.

Системний аналіз положень статей 15-30 Закону України №1952-IV та пунктів Порядку № 868 свідчить, що логічно узгоджені між собою норми не містять процедури проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у разі реєстрації розірвання нотаріально посвідченого договору дарування і повернення обдаровуваним дарунку дарувальнику.

За наявності термінів «виникнення», «перехід», «припинення» та «скасування» речових прав на нерухоме майно, та за відсутності законодавчо визначених підстав для припинення чи скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно при реєстрації договору про розірвання договору дарування, проведення державної реєстрації речових прав у такому випадку є єдино можливим через «перехід» таких прав.

Дійсно згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №3932454 від 25.05.2019 встановлено перехід права власності на об`єкт нерухомого майна: нежитлова будівля, під літерою Р-1 - цех по волочінню дроту та скрутки струмопровідної жили, площею 901,9 кв.м, за адресою АДРЕСА_1 . Підставою виникнення вказано договір дарування нежитлової будівлі № 1308 , виданого 25.05.2013 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: індексний номер 2579130 від 25.05.2013 /а.с.221-222/.

Відповідно до Витягу №15595721 від 27.12.2013 право власності на цей об`єкт зареєстроване за ОСОБА_3 підставою виникнення права власності окрім договору про розірвання договору дарування нежитлової будівлі, серія та номер 3839, виданого 27.12.2013 вказано також свідоцтво про право власності на нежитлову будівлю, видане 23.05.2011 та Витяг про державну реєстрацію прав, серія та №30073720, виданий 25.05.2011.

Таким чином, суд констатує, що у даному випадку хоч і мав місце перехід права власності від однієї особи до іншої, однак до такого неможливо застосувати положення п. 172. 8 ст. 172 Податкового кодексу України, з огляду на таке.

Пунктом 172.1 ст. 172 ПК України передбачено, що дохід, отриманий платником податку від продажу (обміну) не частіше одного разу протягом звітного податкового року житлового будинку, квартири або їх частини, кімнати, садового (дачного) будинку (включаючи земельну ділянку, на якій розташовані такі об`єкти, а також господарсько-побутові споруди та будівлі, розташовані на такій земельній ділянці), а також земельної ділянки, що не перевищує норми безоплатної передачі, визначеної ст. 121 Земельного кодексу України залежно від її призначення, та за умови перебування такого майна у власності платника податку понад три роки, не оподатковується.

Умова щодо перебування такого майна у власності платника податку понад три роки не розповсюджується на майно, отримане таким платником у спадщину.

Дохід від відчуження господарсько-побутових споруд, що розташовані на одній ділянці з житловим або садовим (дачним) будинком та продаються разом з ним, для цілей оподаткування окремо не визначається.

Згідно із пунктами 172.2. та 172.8 ст. 172 ПК України дохід, отриманий платником податку від продажу протягом звітного податкового року більш як одного з об`єктів нерухомості, зазначених у пункті 172.1 цієї статті, або від продажу об`єкта нерухомості, не зазначеного в пункті 172.1 цієї статті, підлягає оподаткуванню за ставкою, визначеною пунктом 167.2 статті 167 цього Кодексу.

У такому самому порядку оподатковується дохід від продажу (обміну) об`єкта незавершеного будівництва.

Для цілей цієї статті під продажем розуміється будь-який перехід права власності на об`єкти нерухомості, крім їх успадкування та дарування.

Тобто, вказана подія за своїми ознаками та юридичною природою не є продажем в розумінні п. 172.8 ст. 172 ПК України, оскільки поняття «продаж» в розумінні ПК України встановлене п.п. 14.1.202. п. 14.1. ст. 14 цього ж Кодексу, а саме: продаж (реалізація) товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання.

Доцільно звернути увагу на те, що відповідачем не враховано відсутність у спірних обставинах істотної кваліфікуючої ознаки продажу, як плату або компенсацію незалежно від строків її надання, що спростовує вищевказані висновки відповідача.

З урахуванням наведених положень ПК України, суд дійшов висновку, що під час укладення Договору розірвання позивач не отримав доходу від продажу (обміну) об`єкта ОСОБА_3 , оскільки фактично мало місце повернення сторін Договору дарування в стан, який існував до моменту його укладення (реституція).

За таких обставин, оскільки у даному випадку при розірванні сторонами договору дарування нежитлової будівлі між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 таке майно повернулося попередньому власнику, не створивши при цьому для позивача жодних зобов`язань окрім повернення майна, одержаного нею як дарунок, в останньої не виникло доходу, який підлягав би відображенню в податковій декларації про майновий стан і доходи.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, оскільки оскаржуване у цій справі податкове повідомлення-рішення від 15.10.2015 є необґрунтованим, суд дійшов висновку про його протиправність, необхідність таке скасувати, а позов - задовольнити повністю.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 241-246, 255, 294, 295, п.п. 15.5 п. 15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд -

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Пустомитівському районі Головного управління ДФС у Львівській області від 15.10.2015 № .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Львівській області (79003, м. Львів, вул. Стрийська, 35; )

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 21.10.2019.

Суддя Кравців О.Р.