Справа № 640/19932/19
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2019-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

22 жовтня 2019 року м. Київ № 640/19932/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Шевченко Н.М., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали Товариства з обмеженою відповідальністю «АКТИВ КОМПАНІ» до Державної установи «Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України» Міністерства юстиції України про визнання незаконним та скасування рішення, визнання незаконним та скасування результатів торгів,

У С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «АКТИВ КОМПАНІ» (далі по тексту - позивач, ТОВ «АКТИВ КОМПАНІ») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної установи «Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України» Міністерства юстиції України (далі по тексту - відповідач, замовник), в якому просить:

- визнати незаконним та скасувати рішення відповідача про допущення до аукціону тендерних пропозицій ТОВ «Емі Он», ТОВ «Дніпро Рівер Груп», ТОВ «Кариота», ТОВ «Укральянспродукт», ТОВ «Фінінтертехнологія» у торгах UA-2019-07-15-001319-а;

- визнати незаконними та скасувати результати торгів UA-2019-07-15-001319-а (блок із м`яса на кістках (яловичина) першого сорту заморожений).

Відповідно до частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

У силу положень пункту 4 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ним публічно - владних функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що публічно-правовий спір - це спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

- хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

- хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Отже, обов`язковою ознакою публічно-правового спору, що підлягає розгляду судом у порядку адміністративного судочинства, є підпорядкованість одного учасника публічно-правових відносин іншому - суб`єкту владних повноважень та участь у публічно-правовому спорі з однієї сторони суб`єкта, наділеного владними повноваженнями, який здійснює владні управлінські функції. При цьому ці функції та повноваження повинні здійснюватися цим суб`єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Суд зазначає, що публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. У кожному конкретному випадку з`ясуванню підлягає характер спірних правовідносин (причини, з яких виник спір) та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Як убачається зі змісту позовної заяви, 15.07.2019 відповідно до Закону України «Про публічні закупівлі» Державною установою «Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України» Міністерства юстиції України опубліковано оголошення про проведення процедури закупівлі товару - м`яса (блок із м`яса на кістках (яловичина) першого сорту заморожений) UА-2019-07-15-001319-а, вагою 10 666 700 кг, очікувана вартість 1 527 009 360,00 грн. з ПДВ.

Закупівля товару здійснювалась шляхом застосування процедури відкритих торгів. Рішенням замовника тендерні пропозиції позивача та ТОВ «Проект ІнвестХХІ» відхилені, у той час як усі інші учасники процедури закупівлі допущені до аукціону.

15.10.2019 проведений аукціон, у якому визначені переможці, а саме усі допущені до аукціону учасники: ТОВ «Емі Он», ТОВ «Дніпро Рівер Груп», ТОВ «Кариота», ТОВ «Укральянспродукт», ТОВ «Фінінтертехнологія».

На переконання позивача його тендерна пропозиція була відхилена замовником неправомірно із застосуванням упередженого та дискримінаційного підходу, в той же час було неправомірно допущено до аукціону тендерні пропозиції ТОВ «Емі Он», ТОВ «Дніпро Рівер Груп», ТОВ «Кариота», ТОВ «Укральянспродукт», ТОВ «Фінінтертехнологія», тому проведення аукціону за тендером UA-2019-07-15-001319-a та визначення переможців торгів, на думку Товариства, проведено протизаконно, а самі торги повинні бути відмінені на підставі ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про публічні закупівлі».

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади встановлено Законом України «Про публічні закупівлі».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про публічні закупівлі» публічна закупівля (далі - закупівля) - придбання замовником товарів, робіт і послуг у порядку, встановленому цим Законом; тендер (торги) - здійснення конкурентного відбору учасників з метою визначення переможця торгів згідно з процедурами, установленими цим Законом (крім переговорної процедури закупівлі).

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про публічні закупівлі» замовники - органи державної влади, органи місцевого самоврядування та органи соціального страхування, створені відповідно до закону, а також юридичні особи (підприємства, установи, організації) та їх об`єднання, які забезпечують потреби держави або територіальної громади, якщо така діяльність не здійснюється на промисловій чи комерційній основі, за наявності однієї з таких ознак: юридична особа є розпорядником, одержувачем бюджетних коштів; органи державної влади чи органи місцевого самоврядування або інші замовники володіють більшістю голосів у вищому органі управління юридичної особи; у статутному капіталі юридичної особи державна або комунальна частка акцій (часток, паїв) перевищує 50 відсотків.

За змістом пункту 30 частини 1 статті 1 Закону України «Про публічні закупівлі», тендерна пропозиція - пропозиція щодо предмета закупівлі або його частини (лота), яку учасник подає замовнику відповідно до вимог тендерної документації.

Тобто, на порядок укладення договору про закупівлю за результатами торгів розповсюджуються норми Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі».

Як установлено з позовної заяви, Державна установа «Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України» Міністерства юстиції України виступає замовником державних закупівель, позивач - учасник процедури закупівлі, а тому даний спір не є публічно-правовим спором та відповідно не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Суд звертає увагу на те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі і обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, тоді як визначальним принципом цивільного та господарського судочинства є змагальність сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Частиною 2 ст. 4 вказаного Кодексу передбачено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

- справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

- справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем;

- інші справи у спорах між суб`єктами господарювання.

Отже, за суб`єктним складом сторін та предметом спору дана справа, на думку суду, підлягає розгляду господарськими судами у порядку, визначеному нормами Господарського процесуального кодексу України.

Виходячи з системного аналізу наведених норм, враховуючи, що спірні правовідносини є господарсько-правовими, суд дійшов висновку, що спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 6 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «АКТИВ КОМПАНІ» у відкритті провадження за її позовом та роз`яснити, що заявлені позовні вимоги належить розглядати в порядку господарського судочинства.

Керуючись статтями 170, 241-243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

1. У відкритті провадження за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АКТИВ КОМПАНІ» до Державної установи «Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України» Міністерства юстиції України про визнання незаконним та скасування рішення, визнання незаконним та скасування результатів торгів відмовити.

2. Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю «АКТИВ КОМПАНІ», що даний спір належить до юрисдикції господарського суду та підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

3. Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України та може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 293 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Н.М. Шевченко