Справа № 640/4003/19
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/4003/19 Суддя (судді) першої інстанції: Келеберда В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменко В.В., Шурка О.І.,

за участі секретаря судового засідання Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.06.2019 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Комод на Лівобережній» до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Комод на Лівобережній» звернулось до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві від 19.12.2018 № , яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток створених за участю іноземних інвесторів у розмірі 7491483 грн., з яких за податковим зобов`язанням - 5993186 грн. та за штрафними санкціями - 1498297 грн.; від 19.12.2018 № , яким зменшена сума від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за І півріччя 2018 року у розмірі 137943125 грн.; від 19.12.2018 № , яким застосовано до Товариства штраф у розмірі 5,90 грн. за порушення строку реєстрації податкової накладної; від 19.12.2018 № , яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 8018 грн., з яких 6414 грн. за податковим зобов`язанням та 1604 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.06.2019 позовну заяву в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 19.12.2018 № , яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 8018 грн., з яких 6414 грн. за податковим зобов`язанням та 1604 грн за штрафними (фінансовими) санкціями залишено без розгляду.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.06.2019 адміністративний позов задоволено у повному обсязі.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 19.12.2018 № .

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 19.12.2018 № .

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 19.12.2018 № .

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

У судовому засіданні представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила суд залишити рішення Окружного адміністративного суду м. Києва без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представників учасників справи, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Так, у відповідності до положень ч. 1 ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, у період з 31.10.2018 по 20.11.2018 посадовими особами Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Комод на Лівобережній» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2016 по 30.06.2018, валютного - за період з 01.07.2016 по 30.06.201, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.07.2016 по 30.06.2018, за наслідком якої складено акт перевірки № 734/26-15-14-01-04/33551208 від 27.11.2018 року, в якому встановлено наступні порушення:

- п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, п. 7 П(с)БО 15 «Дохід», затвердженого Наказом Міністерства України №290 від 29.11.1999 року, п. 30, 31 П(с)БО 13 «Фінансові інструменти» затверджено Міністерства фінансів України №559 від 30.11.2001 року, п. 11, 14 П(с)БО 28 «Зменшення активів» затверджено Наказом Міністерства фінансів України №817 від 24.12.2004 року, в результаті чого, встановлено завищення від`ємного значення об`єкту оподаткування податком на за І півріччя 2018 року на загальну суму 137943125 грн., та заниження податку на за 2016 рік на загальну суму 5993186 грн.;

- п. п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, ТОВ «Комод на Лівобережній» за квітень 2017 року виписано податкові накладні на загальну суму 279,48 грн., в т.ч. ПДВ 55,9 грн. та зареєстровано з порушенням граничних термінів реєстрації податкових в ЄРПН, а саме, п`ятнадцяти календарних днів, що настають за днем виписки податкової накладної;

- п. п. 141.4.2 п. 141.4 ст. 141 Податкового Кодексу України, а саме: заниження податку з доходу нерезидента в загальному розмірі 6414 грн., в тому числі за 2016 рік - 1270 грн., за І кв. 2017 рік - 1081 грн., за І пів. 2017 рік - 1589 грн., за III кв. 2017 рік - 624 грн., за 2017 рік - 2945 грн. та за І кв. 2018 рік - 1130 грн., за І пів. 2018 рік - 2199 грн.

Надалі, Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві прийнято податкові повідомлення-рішення від 19.12.2018 № , яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток створених за участю іноземних інвесторів у розмірі 7491483 грн., з яких за податковим зобов`язанням - 5993186 грн. та за штрафними санкціями - 1498297 грн.; від 19.12.2018 № , яким зменшена сума від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за І півріччя 2018 року у розмірі 137943125 грн.; від 19.12.2018 № , яким застосовано до товариства штраф у розмірі 5,90 грн. за порушення строку реєстрації податкової накладної; від 19.12.2018 № , яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 8018 грн., з яких 6414 грн. за податковим зобов`язанням та 1604 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Вважаючи, що проведена податковим органом планова виїзна перевірка, за результатами якої складено акт, висновки якого про порушення вимог податкового та іншого законодавства є хибними, не ґрунтуються на дійсних фактичних обставинах та зроблені у зв`язку з невірним застосуванням норм податкового законодавства, без належного дослідження наданих позивачем до перевірки первинних документів, у зв`язку із чим податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню, товариство звернулось до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги виходив з наступного:

- п. 7 П(С)БО 15 містить вичерпний перелік доходів платника податків та не вирізняє такий вид доходу, як дохід від дисконтування кредиторської заборгованості платником податків;

- зазначені п. 11 П(С)БО 28 та п. 14 П(С)БО 28 положення, стосуються активів платника податків, а не його кредиторської заборгованості, а тому, не підлягають застосуванню до позивача, що спростовує доводи контролюючого органу щодо наявності порушень в цій частині;

- застосування національних стандартів не дозволяє застосування міжнародних стандартів у разі відсутності методів ведення обліку в національних стандартах. У зв`язку з тим, що позивач застосовує національні стандарти бухгалтерського обліку, посилання контролюючого органу на міжнародні стандарти є протиправним та не відповідає положенням Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»;

- платник податків, який здійснює ведення бухгалтерського обліку за національними стандартами не має обов`язку дисконтувати кредиторське зобов`язання;

- при розрахунку суми амортизації фінансового інструмента за договором позики № Т-190609 та № К-090608, відповідач не врахував суму сплачених відсотків, що є обов`язковим для врахування при дисконті;

- електронним повідомленням, що отримане позивачем засобами електронного зв`язку, підтверджений факт подання документа - податкової накладної від 18.04.2017 № 104 у строк, визначений для подання податкових накладних на реєстрацію в ЄРПН, що спростовує висновок відповідача про порушення граничного строку для реєстрації податкових накладних.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про обгрунтованість позовних вимог та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Відповідно до приписів п. п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції було встановлено, що ТОВ «Комод на Лівобережній» (позичальник) укладено договір від 19.06.2009 № Т-190609 з компанією «Toplicon Enterprises Limited» (Кіпр) (кредитодавець), предметом якого є надання кредиту - поповнення оборотних коштів, придбання активів та здійснення господарської діяльності. Загальна сума кредиту - 8300000,00 дол. США. Відсоткова ставка 11% річних. Строк погашення - 01.08.2013.

Головним управлінням Національного банку України по м. Києву і Київській області видано реєстраційне свідоцтво від 18.09.2009 № 09-204/17846 (№ 11450).

Згідно додатку до реєстраційного свідоцтва від 15.07.2011 № 09 204/12326, внесено зміни: процентна ставка змінена на 3% річних.

До перевірки надано додаткову угоду від 14.05.2013 № 3 до договору позики від 19.06.2009 № Т-190609 відповідно до якої, строк дії договору - 01.08.2018.

До перевірки надано додаткову угоду від 12.05.2014 № 4 до договору позики від 19.06.2009 № Т-190609 внесено зміни реквізитів банку та додаткову угоду від 12.06.2018 № 5 до договору позики від 19.06.2009 № Т-190609 відповідно до якої, строк дії договору - 01.08.2025.

Станом на 01.07.2016, згідно даних бухгалтерського обліку, у ТОВ «Комод на Лівобережній» встановлено кредиторську заборгованість тіла кредиту за договором від 19.06.2009 № Т-190609 в сумі 8300000,00 дол. США (еквів. 206291594,70 грн).

Перевіркою встановлено, що в періоді, який перевірявся, позивач не отримував кошти за договором від 19.06.2009 № Т-190609.

У періоді, що перевірявся, товариство позивача сплатило відсотки користування кредитом компанії «Toplicon Enterprises Limited» (Кіпр) в сумі 605000,00 дол. США (еквів. 16035328,44 грн).

Станом на 30.06.2018, у ТОВ «Комод на Лівобережній», кредиторська заборгованість тіла кредиту за договором від 19.06.2009 № Т-190609 в сумі 8300000,00 дол. США (еквів. 218518200,00 грн), що відповідає даним бухгалтерського обліку підприємства.

Крім того, ТОВ «Комод на Лівобережній» (позичальник) укладено договір від 09.06.2008 № К-090608 з компанією «Merocom Consulting Limited» (Кіпр) (кредитодавець), предметом якого є надання кредиту - поповнення оборотних коштів, придбання активів та здійснення господарської діяльності. Загальна сума кредиту - 4150000,00 дол.США. Відсоткова ставка 11% річних. Строк погашення - 01.08.2013 року.

Головним управлінням Національного банку України по м. Києву і Київській області видано реєстраційне свідоцтво від 30.07.2008 № 10-201/14605.

Згідно додатку до реєстраційного свідоцтва від 25.02.2009 №09204/3881, внесено зміни: загальна сума договору змінена на 12450000,00 дол.США.

Згідно додатку до реєстраційного свідоцтва від 19.11.2009 № 09204/24911, внесено зміни: загальна сума договору змінена на 4150000,00 дол.США.

Згідно додатку до реєстраційного свідоцтва від 18.07.2011 № 09 204/12444, внесено зміни: процентна ставка змінена на 3% річних.

До перевірки надано додаткову угоду від 14.05.2013 № 6 до договору позики від 09.06.2008 № К-090608, відповідно до якої, строк дії договору - 01.08.2018, обслуговуючий банк - ПАТ «Мета Банк».

У періоді, що перевірявся, ТОВ «КОМОД НА ЛІВОБЕРЕЖНІЙ» від компанії «Merocom Consulting Limited» (Кіпр) не отримувало кредитні кошти.

Станом на 01.07.2016, згідно даних бухгалтерського обліку, у позивача встановлено кредиторську заборгованість тіла кредиту за договором 19.06.2009 № Т-190609 в сумі 4150000,00 дол.США (еквів. 103145797,35 грн). В періоді, який перевірявся, ТОВ «Комод на Лівобережній», кредитні кошти компанії от «Merocom Consulting Limited» (Кіпр) не повертались, відсотки за користування кредитом не сплачувались.

Станом на 30.06.2018, у позивача, кредиторська заборгованість тіла кредиту за договором від 09.06.2008 № К-090608 в сумі 4150000,00 дол.США (еквів. 109259100 грн), що відповідає даним бухгалтерського обліку підприємства.

Так, у ході проведення перевірки, контролюючий орган вказав на те, що позивач не визначив та не відобразив фінансовий дохід - від дисконтування кредиторської заборгованості за договором фінансової позики від 19.06.2009 року №Т-190609, укладеним з компанією Toplicon Enterprises Limited (Кіпр), в загальному розмірі 127586329 грн., та за договором позики від 09.06.2008 № К-090608, укладеним з Merocom Consulting Limited (Кіпр) в загальній сумі 63793178 грн. та не здійснював амортизацію дисконту протягом строку користування на кожну наступну дату балансу.

За договорами позики № Т-190609 та № К-090608 позивач є позичальником.

Відповідно до договору позики № Т-190609, сума позики становить 8300000,00 доларів США, процентна ставка по кредиту 3 %. Проценти за користування позикою позивач сплачує відповідно до графіку, доданого до договору.

У період з 01.07.2016 по 30.06.2018 (перевіряємий період), позивач сплатив кредитору Toplicon Enterprises Limited (Кіпр) відсотки по кредиту у розмірі 16034843,46 грн.

Сума позики за договором позики № К-090608 становить 4150000,00 доларів США, а процентна ставка по кредиту 3%. Проценти за користування позикою позивач має сплачувати відповідно до графіку, доданого до договору. У перевіряємому відповідачем періоді позивач не виплачував відсотки кредитору Merocom Consulting Limited (Кіпр).

Разом із тим, позивач при веденні бухгалтерського обліку та при складанні фінансової звітності застосовує виключно національні положення (стандарти) бухгалтерського обліку.

Так, відповідно до п. 7 П(С)БО 15, визнані доходи класифікуються в бухгалтерському обліку за такими групами: дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); інші операційні доходи; фінансові доходи; інші доходи.

Дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) - це загальний дохід (виручка) від реалізації продукції, товарів, робіт або послуг без вирахування наданих знижок, повернення раніше проданих товарів та непрямих податків і зборів (податку на додану, акцизного збору тощо).

Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) визначається шляхом вирахування з доходу від реалізації продукції, товарів, робіт, послуг наданих знижок, вартості повернутих раніше проданих товарів, доходів, що за договорами належать комітентам (принципалам тощо), та податків і зборів. До складу інших операційних доходів включаються суми інших доходів від операційної діяльності підприємства, крім чистого доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), зокрема: дохід від операційної оренди активів; дохід від операційних курсових різниць; відшкодування раніше списаних активів; дохід від роялті, відсотків, отриманих на залишки коштів на поточних рахунках в банках, дохід від реалізації оборотних активів (крім фінансових інвестицій), необоротних активів, утримуваних від продажу, та групи вибуття тощо.

До складу фінансових доходів включаються дивіденди, відсотки та інші доходи, отримані від фінансових інвестицій (крім доходів, які обліковуються за методом участі в капіталі).

До складу інших доходів, зокрема, включаються дохід від реалізації фінансових інвестицій; дохід від неопераційних курсових різниць та інші доходи, які виникають у процесі господарської діяльності, але не пов`язані з операційною діяльністю підприємства.

У п. 7 П(С)БО 15 міститься вичерпний перелік доходів платника, який у свою чергу, не визнає такий вид доходу, як дохід від дисконтування кредиторської заборгованості платником податків.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що зазначені п. 11 П(С)БО 28 та п. 14 П(С)БО 28 положення, стосуються активів платника податків, а не його кредиторської заборгованості, з огляду на що, не підлягають застосуванню до платника податків - позивача.

Застосування національних стандартів не дозволяє застосування міжнародних стандартів у разі відсутності методів ведення обліку в національних стандартах. У зв`язку з тим, що позивач застосовує національні стандарти бухгалтерського обліку, посилання контролюючого органу на міжнародні стандарти є протиправним та не відповідає положенням Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Слід врахувати, що платник податків, який здійснює ведення бухгалтерського обліку за національними стандартами не має обов`язку дисконтувати кредиторське зобов`язання.

Контролюючий орган дійшов до висновку, що у зв`язку з амортизацією дисконту та застосуванням МСБО позивачем не відображені витрати у розмірі 12601419 грн. за 2017 рік та витрати у розмірі 7540101 грн. за перше півріччя 2018 pоку, внаслідок чого товариством було занижено від`ємне значення фінансового результату з податку на прибуток.

Податковим органом визначено завищення позивачем від`ємного значення за 2017 рік на суму 158084025 грн., у зв`язку з тим, що, позивачем завищені показники рядка 03 «Різниці, які виникають відповідно до Податкового кодексу України» Декларації.

Разом із тим, суд першої інстанції доречно вказав, що при розрахунку суми амортизації фінансового інструмента за договорами позики № Т-190609 та № К-090608, відповідач не врахував суму сплачених відсотків, що є обов`язковим для врахування при дисконті.

Також, податковим органом в акті перевірки зазначено, що позивачем був порушений граничний термін реєстрації податкової накладної від 18.04.2017 № 104 на 1 день, оскільки дата реєстрації вищезазначеної податкової накладної - 16.05.2017.

Згідно з приписами абз. 13 п. 201.10 Податкового кодексу України (у редакції від 01.04.2017 року), реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) наступного за місяцем, в якому вони складені.

Отже, останній день граничного строку направлення податкової накладної від 18.04.2017 є 15.05.2017, з урахуванням чого, матеріали справи підтверджують, що товариством 15.05.2017 року о 13:21 направлено податкову накладну на реєстрацію у Єдиний реєстр податкових накладних (електронне повідомлення про відправлення податкової накладної до ДФС від 15.05.2017), тобто, платником податків виконано обов`язок по здійсненню реєстрації податкової накладної у визначені податковим законодавством строки, що виключає порушення граничного терміну здійснення реєстрації податкової накладної. Також підлягає врахуванню те, що протягом операційного дня відповідачем не було направлено товариству квитанцію № 1, а контролюючий орган мав зареєструвати податкову накладну від 18.04.2017 № 104, відповідно до абзацу тринадцятого пункту 201.10 ст.201 Податкового кодексу України, саме датою її подання.

За наслідками розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає цілком обгрунтованим та підтвердженим матеріалами справи висновок суду першої інстанції про те, що позивачем за результатом звітного податкового періоду - 2016 рік правильно визначено фінансовий результат до оподаткування відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку та своєчасно і в повному обсязі сплачений податок на прибуток, у зв`язку з тим, що національні положення (стандарти) бухгалтерського обліку, які застосовує позивач, не містять обов`язку дисконтувати кредиторську заборгованість.

13.06.2019 до суду першої інстанції від представника позивача надійшло клопотання про долучення до справи висновків економічної експертизи.

Колегія суддів бере до уваги те, що 03.06.2019 Державним науково-дослідним експертно-криміналістичним центром Міністерства внутрішній справ України складено висновок експерта за результатами проведення економічної експертизи № 19/13/2-40/СЕ/19.

Проведення експертизи доручено головному судовому експерту відділу економічних досліджень лабораторії товарознавчих, гемологічних, економічних досліджень ДНДЕКЦ Гриппі Олені Іванівні.

Відповідно до висновку експерта № 19/13/2-40/СЕ/19 від 03.06.2019, висновки Головного управління ДФС у м. Києві № 734/26-15-14-01-04/33551208 від 27.11.2018 у частині завищення від`ємного значення об`єкту оподаткування податком на прибуток за І півріччя 2018 року та в частині заниження податку на прибуток за 2016 рік, документально не підтверджуються. (а.с. 24-45 т. 2)

При прийнятті рішення по даній справі підлягає до врахування вищевказаний висновок експерта, оскільки головний судовий експерт відділу економічних досліджень лабораторії товарознавчих, гемологічних, економічних досліджень ДНДЕКЦ Гриппа Олена Іванівна , була попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків за ст. 384, 385 КК України. (а.с. 124 т. 2)

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд апеляційної інстанції констатує, що відповідачем не доведена, а позивачем спростована, правомірність прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Варто зазначити, що особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії. Отже, вирішення даної справи залежить саме від доведеності відповідачем правомірності прийняття спірних рішень.

Проте, колегія суддів вважає, що Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві в апеляційній скарзі обмежилось лише посиланням на обставини, що викладені в акті перевірки, проте не зазначило та, відповідно, не обгрунтувало, у чому саме полягає неправильне застосування (порушення) судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.06.2019 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Повний текст постанови складено 23.10.2019.