Справа № 160/5901/19
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2019-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2019 року Справа № 160/5901/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Тулянцевої І.В.
розглянувши у місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 , третя особа - Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області про стягнення заборгованості, -
25 червня 2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся Дніпропетровський державний університет внутрішніх справ з адміністративним позовом до ОСОБА_1 , третя особа - Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
Ухвалою суду від 05.08.2019 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
З матеріалів справи вбачається, що копія ухвали про відкриття провадження у справі була направлена на адресу відповідача, зазначену у позові: АДРЕСА_1 . Проте, 20.08.2019 року конверт повернувся на адресу суду з відміткою пошти: «за закінченням встановленого строку зберігання».
Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 251 КАС України, днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Враховуючи термін зберігання поштової кореспонденції відділенням поштового зв`язку і повернення до суду «за закінченням терміну зберігання», суд вважає, що відповідно до приписів ст. 251 КАС України, ухвала суду про відкриття провадження у справі вважається врученою відповідачеві 20.08.2019 року з дня проставлення у поштовому відправленні відмітки пошти.
Правом подання відзиву на позов відповідач не скористався.
22 серпня 2019 року третя особа - Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області подало до суду пояснення по справі в яких зазначено, що у відповідності до положень частин 4 і 5 ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію» особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Оскільки, ОСОБА_1 була звільнена зі служби в поліції за власним бажанням, а витрати на її утримання в вищому навчальному закладі нею в добровільному порядку не відшкодовані, такі витрати підлягають відшкодуванню в судовому порядку.
За правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності (частина 1 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України).
Суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі (ч. 1 ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України).
Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (частина 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України).
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Так, в ході розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_1 проходила службу в органах внутрішніх справ України з 01.08.2012 по 25.03.2019 року.
Матеріалами справи підтверджено, що наказом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ від 01.08.2012 року № 98 о/с ОСОБА_1 було зараховано курсантом першого курсу Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ на денну форму навчання за державним замовленням та присвоєно спеціальне звання рядовий міліції.
01.08.2012 р. на виконання вимог ст. 18 Закону України «Про міліцію» (який діяв на момент виникнення спірних відносин) та наказу МВС України від 14.05.2007 № 150 «Про затвердження типового договору про підготовку фахівця» між ОСОБА_1 та Дніпропетровським державним університетом внутрішніх справ було укладено Договір про підготовку фахівця і ДДУВС освітньо кваліфікаційного рівня «бакалавр» за напрямом (спеціальністю) «Правоохоронна діяльність» № 1505 (далі - Договір № 1505).
Пунктом 2.3.6. укладеного Договору № 1505 передбачено, що у разі дострокового розірвання контракту чи звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчання за підставами, передбаченими п. 3 цього контракту, у місячний термін відшкодувати ВНЗ витрати, пов`язані із утриманням у вищому навчальному закладі, згідно із затвердженою довідкою розрахунком.
Пунктом 4.1 Договору № 1505 також передбачено, що відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з грошовим забезпеченням, оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв, до яких належать, але перелік яких не є вичерпним: тепло, гаряча та холодна вода, водовідведення та електроенергія.
Пунктом 4.4 Договору № 1505 визначено, що у разі відмови особи від добровільного відшкодування витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку відповідно до норм чинного законодавства.
29.05.2015 року наказом ДДУВС № 124 0/с ОСОБА_1 відряджено з 30.05.2015 року для призначення на посади згідно з фахом факультету підготовки фахівців для підрозділів громадської безпеки.
Наказом ДДУВС від 18.08.2015 року № 195 о/с лейтенанта міліції ОСОБА_1 зараховано з 31.08.2015 року слухачем магістратури денної форми навчання за спеціальністю 8.030340201 «Правоохоронна діяльність».
На виконання вимог ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію» 10.02.2017 року між Дніпропетровським державним університетом внутрішніх справ (далі - Виконавець або ВНЗ) в особі ректора Глуховері, Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області (далі - Замовник) в особі начальника ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області Репешка І ОСОБА_2 та рядовим Дановою В.О ОСОБА_3 був укладений Контракт № 2971 про здобуття освіти у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ освітнього ступеню магістр за спеціальністю 8.0304201 «Правоохоронна діяльність».
Пунктом 2.3.6. укладеного Контракту № 2971 передбачено, що у разі дострокового розірвання контракту чи звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчання особа зобов`язується відшкодувати Виконавцю, яким виступає ДДУВС витрати, пов`язані із утриманням у вищому навчальному закладі відповідно до п. 4 ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію» в розмірі, визначеному у довідці-розрахунку.
Пунктом 4.1 Контракту № 2971 також передбачено, що відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з грошовим забезпеченням, продовольчим забезпечення, речовим забезпеченням (в т.ч. послуги прання, прасування), медичним забезпеченням, оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв, до яких належать, але перелік не є вичерпним: тепло, гаряча та холодна вода, водовідведення та електроенергія.
Пунктом 4.4 Контракту № 2971 визначено, що у разі відмови особи від добровільного відшкодування витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку відповідно до норм чинного законодавства.
Пунктом 6.8 Положення про вищі навчальні заклади МВС, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 14 лютого 2008 року № 62, початком проходження служби в органах внутрішніх справ вважається дата, зазначена в наказі про зарахування на навчання до вищого навчального закладу.
Таким чином, навчаючись у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, особа проходить публічну службу в поліції.
Згідно з наказом ДДУВС від 24.02.2017 № 41 о/с відповідач, як випускник магістратури ДДУВС був направлений у розпорядження ГУНП в Дніпропетровській області для призначення на посади.
Згідно з наказом ГУНП України в Дніпропетровській області від 01.03.2017 № 83 о/с відповідач призначений дільничним офіцером поліції сектору превенції Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області.
06.03.2019 року ОСОБА_1 звернулась до керівництва ГУНП в Дніпропетровській області з рапортом про звільнення зі служби в Національній поліції за власним бажанням.
Наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 25.03.2019 р. № 89 о/с відповідача було звільнено зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію».
Згідно Довідки розрахунку, складеній позивачем фактичні витрати, пов`язані з утриманням курсанта ОСОБА_1 у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ за період з 2012 року по 2015 рік, складають 23 112,29 грн., за період з 2015 року по 2017 рік 66 257,12 грн., а всього 89 369,41 грн.
Матеріалами справи підтверджено, що відповідач був повідомлений про обов`язок відшкодування витрат на утримання у вищому навчальному закладі листом від 19.04.2019 року за вих. № 1/1965. Доказів сплати сум витрат за навчання відповідачем до суду не надано.
Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580 - III (далі Закон України № 580 - III), служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Відповідно до частини 2 статті 74 Закону України «Про Національну поліцію», підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається.
Особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 4 ст. 74 Закону України № 580 - III).
У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку України (ч. 5 ст. 74 Закону України № 580 - III).
Згідно зі статтею 77 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, за власним бажанням.
Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.
Механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням (далі - особи) у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - вищі навчальні заклади), витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати) встановлений Порядком відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 № 261 (далі Порядок № 261).
Відповідно до абзацу 3 пункту 1 Порядку № 261, звільнення із служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) є підставою для відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських.
Згідно з пунктами 3 та 4 Порядку № 261, відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло-, водопостачання, водовідведення, електроенергія). Розрахунок витрат на утримання осіб (грошове, продовольче, речове та медичне забезпечення) у вищих навчальних закладах здійснюється відповідно до встановлених норм за їх фактичною вартістю. Розрахунок комунальних послуг та спожитих енергоносіїв здійснюється виходячи із середнього обсягу споживання у відповідному вищому навчальному закладі на одну особу за добу за період її фактичного перебування в такому закладі. На підставі розрахунків вищого навчального закладу складається довідка про фактичні витрати на кожну особу за весь строк навчання, яка долучається до її особової справи. Витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання.
Відповідно до п. 5 Порядку № 261, після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) або за його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів. Таке повідомлення може бути надіслано особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за останнім місцем реєстрації, зазначеним у матеріалах її особової справи. У разі звільнення особи до відпрацювання нею трьох років після закінчення вищого навчального закладу орган поліції, в якому особа проходила службу, невідкладно повідомляє про це вищому навчальному закладу, в якому особа навчалася.
Матеріалами справи підтверджено, що відповідач був ознайомлений з обов`язком по відшкодуванню вартості навчання у випадку припинення служби в органах внутрішніх справ (поліції), що підтверджується умовами Контрактів про здобуття освіти у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ від 01.08.2012 року №1505 та від 10.02.2017 року № 2971.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що відповідач, якого звільнено з органів поліції за пунктом 7 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням), зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України у розмірі 89 369,41 грн., що підтверджується довідками-розрахунками витрат, долученими до матеріалів справи, а тому, позовні вимоги Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ є обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню.
Згідно з приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням наведеного, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.
Враховуючи, положення ч. 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 9, 73-78, 90, 205, 241-246, 372 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на користь держави в особі центрального органу виконавчої влади - Міністерства внутрішніх справ України в особі його структурного підрозділу - Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ витрати, пов`язані з утриманням ОСОБА_1 в Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ у сумі 89 369,41 грн. (вісімдесят дев`ять тисяч триста шістдесят дев`ять гривень 41 коп.).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтею 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева