Справа № 200/910/19-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2019-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року справа №200/910/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Компанієць І.Д., секретар судового засідання Кобець О.А., за участі представника відповідача Кравченко О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 липня 2019 року (повне судове рішення складено 15 липня 2019 року у м. Слов`янську) у справі № 200/910/19-а (суддя в І інстанції Голуб В.А.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика № 105» до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені та податкових повідомлень-рішень,

УСТАНОВИВ:

В лютому 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика № 105» (далі ТОВ «Збагачувальна фабрика № 105») звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області (далі ГУ ДФС у Донецькій області) про визнання протиправними та скасування рішення № 3, податкових повідомлень-рішень № , № від 26.11.2018.

Під час підготовчого провадження представником позивача надано заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просив суд скасувати рішення № 3, а податкові повідомлення-рішення № , № в частині застосування штрафу у розмірі 50 %, 75 %, а також нарахування пені (а.с.179).

В обґрунтування позову представник ТОВ «Збагачувальна фабрика № 105» зазначив, що рішення № 3 від 26.11.2018 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на суму 1 215 269,36 грн. є необґрунтованим, оскільки підприємство позивача зареєстровано в зоні проведення антитерористичної операції, що триває на території Донецької і Луганської областей та звільнений від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 2464-VI) на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану, натомість ГУ ДФС у Донецькій області неправомірно вимагає від нього виконання таких обов`язків зі сплати єдиного внеску до закінчення антитерористичної операції, а також штрафних санкцій за несвоєчасну його сплату.

Крім того, зазначив, що податкові повідомлення-рішення № , № в частині застосування штрафу у розмірі 50 %, 75 %, а також нарахування пені є протиправними та підлягають скасуванню. Так, відповідачем визначено штрафні санкції згідно з п. 127.1 ст. 127 Податкового кодексу України (далі ПК України) вперше у розмірі 25 % у вересні 2016 року, а в подальшому у розмірі 50 % у липні та 75 % у вересні 2017 року, тоді як застосування штрафу більшого, за вказаною статтею ПК України, можливе лише у разі встановлення контролюючим органом порушення протягом 1095 днів вдруге, втретє та більше, яке зафіксовано в акті перевірки та, відповідно, в податковому повідомленні-рішенні. Отже, позивач вважав, що є безпідставним застосування штрафу в розмірі 50 %, а також 75 % за порушення, вчинене ним повторно та втретє, оскільки відповідачем не доведено наявність акту перевірки та податкового повідомлення-рішення, якими було б зафіксовано вчинення позивачем аналогічного порушення, що передувало прийняттю оскаржених податкових повідомлень-рішень.

З огляду на наведене вище та з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, платник податків просив суд визнати протиправними та скасувати рішення № 3, а податкові повідомлення-рішення № , № в частині застосування штрафу у розмірі 50 %, 75 %, а також нарахування пені.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 липня 2019 року позовні вимоги задоволені.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування зазначив доводи, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву, зокрема наполягає на тому, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно сплачувати внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, а своєчасно не сплачена сума є недоїмкою та стягується з застосуванням штрафів, тому рішення № 3 від 26.11.2018 прийнято за несвоєчасну сплату зобов`язань з єдиного внеску правомірно. Натомість місцевим судом не враховано, що згідно пункту 28 розділу І Закону України від 24.12.2015 № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», зміни внесені Законом України № 1669-VII від 02.09.2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі Закон № 1669-VII) до розділу VIII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VI втратили чинність. Розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р діяло з 05.11.2014 по 18.12.2015, тобто, у цьому періоді не було переліку населених пунктів, де проводилася АТО. Стосовно нарахування штрафу відповідно до вимог статті 127 ПК України зазначив, що цією нормою встановлюється як міра відповідальності, яка покладається на платника податків, в тому числі і на податкового агента, саме за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при чому відповідність розміру штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) не з часу затримки такої несплати, як передбачено статтею 126 ПК України, а з кількості разів допущених таких порушень протягом певного періоду часу. Тобто склад порушення передбачає, що нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу. Відтак, застосування штрафу у розмірі 50 % та 75 % суми податку на підставі п. 127.1 ст. 127 ПК України можливо внаслідок неодноразового порушення, пов`язаного з не нарахуванням, неутриманням та/або несплатою (неперерахуванням) податків платником податків незалежно від того, чи було виявлено ці порушення під час однієї перевірки контролюючого органу.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Представник позивача до апеляційного суду не прибув.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила таке.

ГУ ДФС у Донецькій області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Збагачувальна фабрика № 105» з питань податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 30.09.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2016 по 30.09.2018.

За результатами перевірки встановлено такі порушення, на підставі яких прийняті рішення, які є спірними у цій справі:

1) пп.14.1.180 п.14.1 ст.14, ст.18, абз.2 п.57.1 ст. 57, пп.168.1.2, пп.168.1.5 п.168.1, ст.168, абз.«а» п.176.2 ст. 176 ПК України, в частині:

- не сплати (перерахування) до бюджету нарахованого (утриманого) податку на доходи фізичних осіб в сумі 1 358 928,16 грн., в тому числі за: червень 2017 року в сумі 280,84 грн., липень 2017 року в сумі 53 501,86 грн., вересень 2017 року в сумі 49 546,31 грн., жовтень 2017 року в сумі 98 942,32 грн., грудень 2017 року в сумі 128 481,11 грн., січень 2018 року в сумі 154 117,98 грн. (в тому числі утриманого із нарахованих сум дивідендів 792,10 грн.), лютий 2018 року в сумі 133 551,45 грн., березень 2018 року в сумі 135 234,06 грн., квітень 2018 року в сумі 140 615,78 грн., травень 2018 року в сумі 147 629,17 грн., червень 2018 року в сумі 142 685,63 грн., липень 2018 року в сумі 117 777,71 грн., серпень 2018 року в сумі 56 563,94 грн.;

- несвоєчасної сплати (перерахування) до бюджету нарахованого (утриманого) податку на доходи фізичних осіб під час виплати оподатковуваного доходу в сумі 1 241 950,78 грн., в тому числі: нарахованого (утриманого) із сум заробітної плати в сумі 1 229 463,94 грн. в тому числі за періоди: вересень 2016 року в сумі 126 036,98 грн., жовтень 2016 року в сумі 122 239,92 грн., березень 2017 року в сумі 60 355,69 грн., квітень 2017 року в сумі 155 688,01 грн., травень 2017 року в сумі 129 530,10 грн., червень 2017 року в сумі 142 827,30 грн., липень 2017 року в сумі 76 943,58 грн., серпень 2017 року в сумі 144 336,94 грн., вересень 2017 року в сумі 94 917,00 грн., жовтень 2017 року в сумі 18 343,76 грн., листопад 2017 року в сумі 142 474,66 грн., грудень 2017 року в сумі 6 520,00 грн., січень 2018 року в сумі 1 250,00 грн., лютий 2018 року в сумі 1 400,00 грн., березень 2018 року в сумі 1 000,00 грн., квітень 2018 року в сумі 2 000,00 грн., травень 2018 року в сумі 600,00 грн., червень 2018 року в сумі 3 000,00 грн.; нарахованого (утриманого) із сум нарахованих дивідендів в сумі 12 486,84 грн. за січень 2018 року.

2) пп.1.1, пп.1.2, пп.1.3, пп.1.4, пп.1.5, пп.1.6 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX, пп.162.1.3 п.162.1 ст.162, пп.163.1.1 п.163.1 ст.163, пп.164.2.8 п.164.2 ст.164, пп.168.1.2, пп.168.1.5 п.168.1 ст. 168 ПК України в частині заниження бази оподаткування військовим збором на загальну суму 1 400 000,00 грн., в тому числі за грудень 2017 року в сумі 800 000,00 грн., за січень 2018 року в сумі 600 000,00 грн. та заниження військового збору на загальну суму 21 000,00 грн., в тому числі за грудень 2017 року в сумі 12 000,00 грн., січень 2018 року в сумі 9000,00 грн.

3) пп.14.1.180 п.14.1 ст.14, ст.18, абз.2 п.57.1 ст. 57, пп.168.1.2, пп.168.1.5 п.168.1, ст.168, абз.«а» п.176.2 ст.176, пп.1.4 п.16.1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, в частині:

- не сплати (перерахування) до бюджету нарахованого (утриманого) військового збору в сумі 97 549,91 грн., в тому числі за: серпень 2014 року в сумі 5679,22 грн., вересень 2014 року в сумі 6211,04 грн., жовтень 2014 року в сумі 6219,44 грн., листопад 2014 року в сумі 6223,43 грн., січень 2018 року в сумі 5543,44 грн., лютий 2018 року в сумі 10 871,92 грн., березень 2018 року в сумі 10 471,04 грн., квітень 2018 року в сумі 10 736,27 грн., травень 2018 року в сумі 11 818,87 грн., червень 2018 року в сумі 9165,44 грн., липень 2018 року в сумі 9869,10 грн., серпень 2018 року в сумі 4740,09 грн.;

- несвоєчасної сплати (перерахування) до бюджету нарахованого (утриманого) військового збору під час виплати оподатковуваного доходу в сумі 642 564, 38 грн., в тому числі за: серпень 2014 року в сумі 84,31 грн., жовтень 2014 року в сумі 75, 88 грн., грудень 2014 року в сумі 6507,67грн., січень 2015 року в сумі 7520,54 грн., лютий 2015 року в сумі 4877,83 грн., березень 2015 року в сумі 7080,68 грн., квітень 2015 року в сумі 7348,85 грн., травень 2015 року в сумі 7619,42 грн., червень 2015 року в сумі 7 263,94 грн., січень 2016 року в сумі 7930,85 грн., лютий 2016 року в сумі 7668,30 грн., березень 2016 року в сумі 7908,64 грн., вересень 2016 року в сумі 10 513,50 грн., жовтень 2016 року в сумі 10 228,79 грн., лютий 2017 року в сумі 8901,61 грн., квітень 2017 року в сумі 6332,05 грн., травень 2017 року в сумі 10 920,21 грн., червень 2017 року в сумі 6360,68 грн., липень 2017 року в сумі 10 972,42 грн., серпень 2017 року в сумі 11 138,43 грн., вересень 2017 року в сумі 8035,00 грн., жовтень 2017 року в сумі 9953,87 грн., листопад 2017 року в сумі 11 052,01 грн., грудень 2017 року в сумі 3481,90 грн., січень 2018 року в сумі 1250,00 грн., лютий 2018 року в сумі 618,63 грн., березень 2018 року в сумі 961,91 грн., квітень 2018 року в сумі 1300,00 грн., травень 2018 року в сумі 600,00 грн., червень 2018 року в сумі 3 000,00 грн.;

- несвоєчасної сплати (перерахування) до бюджету військового збору після виплати оподатковуваного доходу в сумі 45 934,75 грн., в тому числі за: липень 2015 року в сумі 7293,46 грн., серпень 2018 року в сумі 7736,63 грн., вересень 2015 року в сумі 7771,70 грн., жовтень 2015 року в сумі 7784,55 грн., листопад 2015 року в сумі 7759,09 грн., грудень 2015 року в сумі 7589,32 грн.

4) абз.2 п.1 ч.1 ст.4, п.1 ч.2, п.4 ч.2 ст.6, абз.1 та 2 п.1 ч.1 ст.7, ч.5 ст.8, ч.8 ст.9 Закону № 2464-VI в частині:

- заниження бази нарахування єдиного внеску на загальну суму 2 955 386,15 грн., в тому числі за травень 2018 року в сумі 842 248,86 грн., червень 2018 року в сумі 822 703,93 грн., липень 2018 року в сумі 692 999,21 грн., серпень 2018 року в сумі 328 869,38 грн., вересень 2018 року в сумі 268 564,77 грн. та заниження суми нарахованого єдиного внеску на загальну суму 624 033,54 грн., в тому числі за травень 2018 року в сумі 178 089,00 грн., червень 2018 року в сумі 174 219,44 грн., липень 2018 року в сумі 147 839,67 грн., серпень 2018 року в сумі 68 675,85 грн., вересень 2018 року в сумі 55 209,58 грн.;

- своєчасно не нараховано єдиний внесок на загальну суму 2 104 240,89 грн., в тому числі за травень 2017 року в сумі 177 788,55 грн., червень 2017 року в сумі 176 656,03 грн., липень 2017 року в сумі 165 018,13 грн., серпень 2017 року в сумі 176 247,65 грн., вересень 2017 року в сумі 176 503,75 грн., жовтень 2017 року в сумі 154 754,60 грн., листопад 2017 року в сумі 183 487,51 грн., грудень 2017 року в сумі 166 256,06 грн., січень 2018 року в сумі 191 060,12 грн., лютий 2018 року в сумі 180 611,86 грн., березень 2018 року в сумі 175 585,37 грн., квітень 2018 року в сумі 180 271,26 грн.

На підставі виявлених порушень, контролюючим органом 26.11.2018 винесено рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 1 215 269,36 грн. (а.с.95-96).

Крім того, 26.11.2018 контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені, а саме за податковим зобов`язанням у розмірі 1 358 136,06 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 1 267 395,97 грн. та нараховано пеню на всю суму у розмірі 63 045,99 грн (а.с.97).

З розрахунку до вказаного податкового повідомлення-рішення вбачається, що на підставі ст. 127 ПК України штрафні санкції застосовано у кратному розмірі, а саме 25 % за перше порушення, 50 % за друге та 75 % за третє і наступні порушення відповідно, на підставі ст. 126 ПК України застосовані штрафні санкції за несвоєчасну сплату (перерахування) податку у відповідних відсотках (10%, 20%) від часу затримки. Пеню нараховано контролюючим органом як за несплату грошового зобов`язання, так і за його несвоєчасну сплату (а.с.98-99).

ГУ ДФС у Донецькій області також прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з військового збору, пені, а саме за податковим зобов`язанням у розмірі 118 549,91 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 108 380,24 грн. та нараховано пеню на всю суму у розмірі 9 596,96 грн. (а.с.100).

З розрахунку до вказаного податкового повідомлення-рішення вбачається, що на підставі ст. 127 ПК України штрафні санкції також застосовано у кратному розмірі, а саме 25 % за перше порушення, 50 % за друге та 75 % за третє і наступні порушення відповідно, на підставі ст. 126 ПК України застосовані штрафні санкції за несвоєчасну сплату (перерахування) податку у відповідних відсотках (10%, 20%) від часу затримки. Пеню нараховано саме за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання (а.с.101-102).

До матеріалів справи позивачем додано лист Донецької торгово-промислової палати від 21.12.2018 № 600/12.1-21-03, відповідно до якого зазначено, що ТОВ «Збагачувальна фабрика № 105» звільнено від сплати єдиного внеску на підставі норм чинного законодавства (а.с.111-112).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з такого.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ПК України. Суд використовує вказаний нормативно-правовий акт в редакції, що діяла на час спірних правовідносин, що виникли між сторонами.

Відповідно до п. 41.1 ст. 41 ПК України контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Таким чином, відповідач є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує повноваження, надані йому ПК України.

Так, відповідно до ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Отже, в матеріалах справи наявні всі докази правомірності проведення перевірки контролюючим органом та це не є предметом розгляду нинішньої справи.

Щодо правомірності винесення ГУ ДФС у Донецькій області рішення № від 26.11.2018 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 1 215 269,36 грн. Позивачем при оскарженні даного рішення помилково зазначено його № 3, разом з тим зі змісту позову та матеріалів справи вбачається, що насправді оскаржується рішення № .

Так, правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон № 2464-VI.

Згідно з частиною другою статті 2 Закону № 2464-VI виключно цим Законом визначаються принципи збору та ведення обліку єдиного внеску, платники єдиного внеску, порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, розмір єдиного внеску, орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність, склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Порядок обчислення та строки сплати єдиного внеску передбачені статтею 9 Закону № 2464-VI. Частиною восьмою цієї статті передбачено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Стаття 25 Закону № 2464-VІ регламентує заходи впливу та стягнення, і частиною першої цієї статті передбачено, що рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до частини десятої статті 25 Закону № 2464-VІ на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Частиною одинадцятою цієї статті передбачено, що орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції, зокрема за несвоєчасну сплату єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум (у редакції Закону до 01 січня 2015 року - 10 відсотків).

Закон № 1669-VII, який набрав чинності з 15 жовтня 2014 року, визначає, серед іншого, тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Підпунктом 8 пункту 4 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669 внесено зміни до Закону № 2464-VІ, а саме підпункт «б» розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 9-3 (пункт 9-4 в редакції Закону з 13 березня 2015 року) такого змісту: «9-4. Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону № 1669, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану. Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону № 1669-VII, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому ПК України для списання безнадійного податкового боргу».

Отже, саме перебування платників єдиного внеску на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводилася антитерористична операція, є підставою для зупинення застосування до таких платників заходів впливу та стягнення і відповідальності за порушення Закону № 2464-VІ.

Так, ТОВ «Збагачувальна фабрика № 105», зареєстроване на території, на якій здійснювалась антитерористична операція (розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України»).

З огляду на дію абзацу третього пункту 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VІ відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Отже, позивач звільняється від відповідальності за несвоєчасну сплату єдиного внеску з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції за умови перебування його на обліку органу доходів і зборів, розташованому на території населеного пункту, де проводилася така операція.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач перебуває на обліку у Покровській ОДПІ Головного управління ДФС у Донецькій області.

Як вбачається з матеріалів справи, спірне рішення податкового органу прийняте 26.11.2018 відповідно до пункту 3 частини одинадцятої статті 25 Закону № 2464-VІ, яка передбачає, що за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що рішення відповідача № від 26.11.2018 є протиправним та підлягає скасуванню.

Поряд з цим, слід зауважити, що Закон № 2464-VІ не скасовує обов`язків платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а надає можливість на період антитерористичної операції не виконувати їх у встановлені строки (своєчасно) та в повному обсязі.

Пункт 9-4 розділу VIII Закону № 2464-VІ є чинним на цей час, зміни безпосередньо до Закону № 2464-VІ щодо виключення або викладення в новій редакції тощо пункту 9-4 розділу VIII цього Закону не внесені, чим спростовуються доводи контролюючого органу щодо втрати чинності положень цього пункту.

Аналогічна правова позиція викладена у рішенні Верховного Суду від 30.03.2018 у зразковій справі № 812/292/18 (№Пз/9901/22/18) щодо нарахування пені та штрафів платникам податків, розташованих у зоні АТО.

Стосовно правомірності винесення податкових повідомлень-рішень № , № від 26.11.2018 в частині застосування штрафу у розмірі 50 %, 75 % та пені, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно пункту 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Штрафні санкції позивачеві були нараховані за несплату військового збору та податку на доходи фізичних осіб.

Відповідно до визначення термінів, наведених у ПК України, податковий агент - це юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або не грошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу (пп.14.1.180 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Пункт 162.1 ст. 162 ПК України визначає, що платниками податку є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи (пп.162.1.1); фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні (пп.162.1.2); податковий агент (пп.162.1.3).

Порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб до бюджету регламентує ст. 168 Податкового кодексу України, п. 168.1, якої передбачає порядок оподаткування доходів, нарахованих (виплачених, наданих) платнику податку податковим агентом.

Відповідно до пп.168.1.1, пп.168.1.2 п. 168.1 ст. 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст. 167 цього Кодексу. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду (пп.168.1.5 п. 168.1 ст. 168 ПК України).

Для цілей цього розділу та п. 54.2 ст. 54 цього Кодексу під терміном "граничний термін сплати до бюджету податку" розуміються строки сплати податку, визначені цим пунктом (пп.168.1.6 п. 168.1 ст. 168 ПК України).

Судами встановлено, що ТОВ «Збагачувальна фабрика № 105» не заперечує факту несвоєчасної сплати військового збору та податку на доходи фізичних осіб.

Відповідно до п. 31.1 ст. 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Грошове зобов`язання щодо суми податкових зобов`язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов`язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету (п. 54.2 ст. 54 ПК України).

Податковий агент зобов`язаний сплатити суму податкового зобов`язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом (п. 57.1 ст. 57 ПК України), тобто у строки, вказані у ст. 168 ПК України.

Таким чином, положення ПК України чітко визначають момент узгодження грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб та строки перерахування податку до бюджету. У разі несплати сум узгоджених грошових зобов`язань у строки, встановленні податковим законодавством, вони набувають статусу податкового боргу і платник податків несе відповідальність у вигляді штрафу за порушення строків перерахування податку.

Відповідальність платників податків за податкові правопорушення регламентується главою 11 ПК України, яка серед іншого, передбачає відповідальність за порушення правил сплати (перерахування) податків (ст. 126 ПК України) та за порушення правил нарахування, утримання та сплати (перерахування) податків у джерела виплати (ст. 127 ПК України).

Згідно зі ст. 127 ПК України не нарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Відповідальність за правопорушення, передбачене ст. 127 ПК України, може наставати у разі, коли платник податків, у тому числі податковий агент, допускає бездіяльність щодо нарахування, утримання та/або сплати (перерахування) податків до або під час виплати доходу на користь іншого платника, тобто взагалі відсутній факт виконання вказаних обов`язків платником податків (податковим агентом). В такому випадку контролюючий орган за результатами перевірки визначає суму грошового зобов`язання платнику податків та застосовує штраф у розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. В тому випадку, коли аналогічні дії, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

З розрахунку штрафної санкції з військового збору та податку на доходи фізичних осіб, застосованих до ТОВ «Збагачувальна фабрика № 105» відповідно до ст. 127 ПК України вбачається, що відповідачем застосовано штрафні санкції у розмірі 25%, 50%, 75%.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що у вказаних діях позивача не вбачається повторності, оскільки вказані порушення податкового законодавства були виявлені однією перевіркою, а відповідачем при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень визначено розмір штрафу на підставі ст. 127 ПК України, тобто за не нарахування, неутримання та/або несплату податку на доходи фізичних осіб взагалі, нараховано з ознаками повторності та як за такі, що здійснені втретє.

Відповідна правова позиція викладена і в постановах Верховного Суду від 11 вересня 2018 року (справа № 805/3649/17-а), від 24 жовтня 2018 року (справа № 820/2405/16).

Отже, при розрахунку штрафних санкцій, що передбачені ст. 127 ПК України, відповідачем помилково розраховано відсоток штрафної санкції, а саме визначено порушення як неодноразові.

Аналізуючи вищевикладене, місцевий суд дійшов правильного висновку, що податкові повідомлення-рішення в частині застосування до позивача штрафних санкцій у розмірі 50 % та 75 % є протиправними та підлягають скасуванню.

Стосовно нарахування пені на неперерахування (несвоєчасне перерахування) військового збору та податку на доходи фізичних осіб, суд зазначає наступне.

Статтею 129 ПК України передбачені строки нарахування пені, а саме, пеня нараховується згідно з п.п.129.1.1 після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу; згідно з п.п.129.1.2 у день настання строку погашення податкового зобов`язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження); згідно з п.п.129.1.3 у день настання строку погашення податкового зобов`язання, визначеного податковим агентом при виплаті (нарахуванні) доходів на користь платників податків - фізичних осіб, та/або контролюючим органом під час перевірки такого податкового агента.

Нарахування пені розпочинається:

а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов`язання платником податків - після спливу 90 днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного цим Кодексом;

б) при нарахуванні суми грошового зобов`язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні - рішенні згідно із цим Кодексом;

Нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань; у день проведення взаєморозрахунків непогашених зустрічних грошових зобов`язань відповідного бюджету перед таким платником податків; у день запровадження мораторію на задоволення вимог кредиторів (при винесенні відповідної ухвали суду у справі про банкрутство або прийнятті відповідного рішення Національним банком України); при прийнятті рішення щодо скасування або списання суми податкового боргу (його частини).

У разі часткового погашення податкового боргу сума такої частки визначається з урахуванням пені, нарахованої на таку частку.

Відповідно до п.129.4 ст.129 ПК України пеня, визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті.

Пеня, визначена підпунктом 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті, нараховується із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день заниження.

Пеня, визначена підпунктом 129.1.3 пункту 129.1 цієї статті, нараховується із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виплати (нарахування) доходів на користь платників податків - фізичних осіб.

Як вже було зазначено вище, підприємство позивача зареєстровано в зоні проведення антитерористичної операції, що триває на території Донецької і Луганської областей, а саме, як вбачається з матеріалів справи до 04.12.2014 було зареєстровано у м. Донецьк, станом на день звернення з позовом у м. Селидове (смт.Цукурине) Донецької області.

Стаття 10 Закону № 1669-VII передбачає, що єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує форс-мажорні обставини, як підставу для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) своїх податкових зобов`язань є наявність у такого суб`єкта господарювання Сертифікату ТПП про засвідчення форс-мажорних обставин.

У позивача є сертифікати Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) № 7038 від 25.11.2016 та № 7054 від 01.12.2016, якими з 20 травня 2014 року та 30 травня 2014 року по 04 грудня 2014 року засвідчено для позивача настання форс-мажорних обставин при дотриманні норм законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов`язкових платежів (а.с.200).

Крім того, позивачу надано висновок про істотну зміну обставин Торгово-промислової палати України від 08.12.2016, яким підтверджено настання істотної зміни умов ведення фінансово-господарської діяльності для позивача, пов`язаної із проведенням антитерористичної операції у Донецькій області, що ускладнило виконання договірних, податкових та інших зобов`язань (а.с.195-199).

Вказані факти встановлені постановою Донецького окружного адміністративного суду від 21 березня 2017 року по справі № 805/541/17-а, а тому не потребують доведенню відповідно до ст.72 КАС України.

Як встановлено з матеріалів справи, у сертифікатах, які видані ТОВ «Збагачувальна фабрика № 105», визначений період звільнення від відповідальності за невиконання зобов`язань, проте вказані сертифікати видані позивачеві у зв`язку із проведенням антитерористичної операції.

Період проведення АТО - це час між датою набрання чинності Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення АТО або військових дій на території України (абзац перший статті 1 Закону № 1669-VII).

Розпорядженнями Кабінету Міністрів України затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція з початку її проведення та на теперішній час. Згідно з додатками до розпоряджень Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р та № 1053-р від 30 жовтня 2014 року, до зазначених населених пунктів належить м. Донецьк та м. Селидове.

Водночас, Указом Президента України від 30 квітня 2018 року № 116/2018 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 30 квітня 2018 року «Про широкомасштабну антитерористичну операцію в Донецькій та Луганській областях».

Відповідно до Наказу Верховного Головнокомандувача Збройних Сил України «Про початок операції Об`єднаних сил із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації на території Донецької та Луганської областей» розпочато операцію Об`єднаних сил із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської федерації у Донецькій і Луганській областях, відповідно до плану операції Об`єднаних сил.

Операцію Об`єднаних сил на даний час не припинено.

За статтею 1 Закону № 1669-VII визначено датою закінчення антитерористичної операції дату набрання чинності Указом Президента України «Про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України».

Указ Президента України «Про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України», на даний час не приймався.

Крім того, загальновідомими обставинами є те, що на теперішній час бойові дії на території Донецької та Луганської області тривають.

Таким чином, Сертифікат Торгово-промислової палати України застосовується при вирішенні питання про звільнення від нарахування штрафних санкцій та пені з 14 квітня 2014 року з боку податкових органів та до моменту закінчення АТО, оскільки загальновідомим фактом є те, що антитерористична операція в Донецькій області розпочалась 14 квітня 2014 року та на даний час не є завершеною.

Так, згідно з ч.2 ст.72 КАС України обставини, визнані судом загальновідомими, не потрібно доказувати.

У цьому випадку позивачеві нараховані штрафні санкції та пеня саме за несвоєчасну сплату/несплату ним грошових зобов`язань з податку з доходів фізичних осіб та військового збору, проте, у відповідності до статті 10 Закону № 1669-VII, Торгово-промислова палата засвідчила настання обставин непереборної сили при здійсненні діяльності на території Донецької області та дотриманні норм законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов`язкових платежів з травня 2014 року.

Слід зазначити, що положення статті 10 Закону № 1669-VII є спеціальною нормою закону, яка для суб`єктів господарювання, які здійснюють свою діяльність на певній території протягом певного періоду в часі, в силу об`єктивних обставин - проведення антитерористичної операції - встановлює підстави для звільнення від відповідальності цих платників податків, в тому числі й в частині неналежного виконання обов`язку своєчасної сплати грошового зобов`язання.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 27 липня 2018 року у справі № 805/1786/17-а, що в контексті ч. 5 ст. 242 КАС України, є обов`язковою для врахування судом.

З урахуванням викладеного колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що позивач виконав усі вимоги законодавства, які є підставою для звільнення останнього з 14 квітня 2014 року від відповідальності за неналежне виконання своїх зобов`язань в частині несвоєчасної сплати/не сплати грошових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору до закінчення АТО, в тому числі і в частині нарахування пені.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Всупереч наведеним вимогам відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування правомірності свого рішення, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Таким чином, розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що місцевий суд прийняв рішення з дотриманням як матеріального так і процесуального права, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 липня 2019 року у справі № 200/910/19-а залишити без змін.

Повне судове рішення 23 жовтня 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді А. А. Блохін

І. Д. Компанієць