Справа № 460/1536/19
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2019-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

03 жовтня 2019 року м. Рівне №460/1536/19
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Демчук І.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі: позивача: представник Дяденчук А.І. , відповідача: представник Голос С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_2
доУправління Держпраці у Рівненській області
про визнання нечинною , незаконною та скасування постанови, -
В С Т А Н О В И В:

26.06.2019 ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Управління Держпраці у Рівненській області про визнання нечинною та незаконною постанови №РВ368/956/000096/ТД-ФС від 18.04.2019 та її скасування.

Ухвалою від 27.06.2019 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 18.07.2019.

11.07.2019 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву Управління Держпраці у Рівненській області (а.с.29-31).

В підготовчому засіданні 18.07.2019 уточнено статус позивача як фізичної особи - підприємця.

Ухвалою від 18.07.2019 закрито підготовче провадження у справі, а розгляд справи по суті призначено у відкритому судовому засіданні на 19.09.2019; в судове засідання викликано свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Ухвалою від 17.09.2019 задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову у справі №460/1536/19; зупинено стягнення на підставі виконавчого документа - постанови Управління Держпраці у Рівненській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №РВ368/956/000096/ТД-ФС від 18.04.2019, - до набрання судовим рішенням в справі №460/1536/19 законної сили.

Ухвалою від 19.09.2019 судовий розгляд у справі №460/1536/19 відкладено на 03.10.2019.

В судове засідання 03.10.2019 свідки не прибули. Сторона позивача, за клопотанням якої ОСОБА_3 та ОСОБА_4 викликані в якості свідків, не наполягала на їх повторному виклику. Суд з урахуванням вимог статті 206 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалив про продовження судового розгляду без участі свідків.

В судовому засіданні 03.10.2019 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Згідно з позовною заявою, письмовими та усними поясненнями представника позивача в судовому засіданні, позовні вимоги ґрунтуються на тому, що при проведенні перевірки та складанні акту інспекційного відвідування від 27.03.2019 порушень вимог законодавства про працю зі сторони позивача виявлено не було. Зазначено, що довідка, яка складена комісією від 14.03.2019 є неналежним доказом у справі, як така, що підписана посадовими особами, які не входять до складу тимчасової комісії з питань погашення заборгованості із заробітної плати (грошового забезпечення), пенсій, стипендій та інших соціальних виплат, забезпечення реалізації рішень, спрямованих на підвищення рівня оплати праці, дотримання норм законодавства в частині мінімальної заробітної плати, легалізації виплати заробітної плати та зайнятості населення. Обставини вказані у цій довідці жодним чином не підтверджені та не відповідають дійсності. Сторона позивача вважає, що оскаржувана постанова про застосування штрафу протиправна та підлягає скасуванню, а тому просить позов задовольнити повністю.

Згідно з відзивом на позовну заяву та поясненнями представника відповідача в судовому засіданні, Управління Держпраці у Рівненській області позов не визнає. Його заперечення ґрунтуються на тому, що за результатами обстеження, проведеного 14.03.2019 районною робочою групою Дубенської районної державної адміністрації було встановлено, що обов`язки продавця у магазині-кафе "Гурман", що належить позивачу, виконувала ОСОБА_5 , яка зазначила, що працює з вересня 2018 року без оформлення трудових відносин. Сторона відповідача стверджувала про порушення позивачем вимог ч.1ст.21 та ч.3 ст.24 КЗпП України, а відтак доводила, що оспорювана постанова про накладення штрафу є обґрунтованою та правомірною, а отже не підлягає скасуванню. За таких обставин, сторона відповідача просила в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши позовну заяву та відзив на неї, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд встановив наступне.

ОСОБА_2 зареєстрована 04.07.2019 фізичною особою-підприємцем. Основний вид діяльності - 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктового харчування, напоями та тютюновими виробами (а.с.19). Місце провадження її господарської діяльності співпадає з її постійним місцем проживання (а.с.20).

Листом від 18.03.2019 за №721/02-20/19 Дубенська районна державна адміністрація Рівненської області направила Управлінню Держпраці у Рівненській області довідку №4 за результатами обстеження стану дотримання чинного законодавства щодо оформлення трудових відносин, оплати праці та сплати обов`язкових платежів. У довідці, серед іншого, зазначено, що в ході обстеження магазину-кафе " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", що належить ФОП ОСОБА_2 , обов`язки продавця виконувала ОСОБА_5 , з усних пояснень якої вона працює у даного підприємця з вересня 2018 року без оформлення трудових відносин, а тому комісія дійшла висновку, що ФОП ОСОБА_2 допустила до роботи неоформлену належним чином найману особу (а.с.36-37).

26.03.2019 на підставі вказаного листа Управлінням Держпраці у Рівненській області оформлено наказ №515 та направлення на інспекційне відвідування щодо додержання вимог законодавства про працю ФОП ОСОБА_2 (а.с.32,35).

Інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_2 фактично проведено в період з 26.03.2019 по 27.03.2019. Його результати оформлені актом інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю №РВ368/956/АВ від 27.03.2018 (а.с.14-16).

В Акті зазначено про порушення ФОП ОСОБА_2 вимог:

- частини першої статті 21 КЗпП України, а саме: трудовий договір не укладено між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за яким працівник зобов`язується виконувати свою роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядникові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівнику заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін;

- частини третьої статті 24 КЗпП України, а саме: продавець ОСОБА_5 допущена до роботи з вересня 2018 року по лютий 2019 року без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому КМУ.

На підставі висновків акту перевірки 27.03.2019 Управлінням Держпраці в Рівненській області прийнято припис за №РВ368/956/АВ/П про усунення виявлених порушень зі строком виконання до 08.04.2019 та 18.04.2019 - постанову за №РВ368/956/000096/ТД-ФС, яким на ФОП ОСОБА_2 накладено штраф у розмірі 125190 грн. (а.с.11).

Не погодившись з правомірністю постанови про накладення штрафу, ФОП ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 43 Конституції України держава створює умови для здійснення громадянами права на працю. Нагляд і контроль за додержанням законодавства про працю є важливими способами захисту трудових прав працівників, гарантією забезпечення законності в трудових відносинах.

Відповідно до частини першої статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №96 від 11.02.2015 встановлено, що Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно з підпунктом 6 пункту 4 зазначеного Положення, Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Пунктом 7 цього Положення передбачено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

Порядок здійснення державного нагляду за додержанням законодавства про працю затверджений постановою Кабінету Міністрів України №295 від 26.04.2017 (постанова визнана нечинною за рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 у справі 826/8917/17, тобто на час проведення інспекційного відвідування позивача діяла).

Пунктом 2 вказаного Порядку встановлено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин).

Згідно з пунктом 11 цього Порядку інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право: 1) під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця; 2) ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об`єктом відвідування їх копії або витяги; 3) наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об`єкта відвідування запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення; 4) за наявності ознак кримінального правопорушення та/або створення загрози безпеці інспектора праці залучати працівників правоохоронних органів; 5) на надання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування; 6) фіксувати проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин засобами аудіо-, фото- та відеотехніки; 7) отримувати від державних органів інформацію, необхідну для проведення інспекційного відвідування, невиїзного інспектування.

Пунктами 19, 20 зазначеного Порядку передбачено, що за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником.

В свою чергу, судом встановлено, що відповідачем прийнято оскаржувану постанову про накладення штрафу №РВ368/956/000096/ТД-ФС від 18.04.2019 на підставі висновків про порушення позивачем вимог частини першої статті 21 КЗпП України та частини третьої статті 24 КЗпП України.

За правилами частини першої статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, дотримуючись внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

А в силу вимог частини третьої статті 24 КЗпП України, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з положеннями абзацу другого частини другої статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати і винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

З аналізу наведених норм слідує, що забороняється, а також є підставою для застосування штрафних санкцій, передбачених абзацом другим частини другої статті 265 КЗпП України, факт допущення без укладення трудового договору до роботи особи, яка за характером виконуваних робіт виконує на підприємстві певну трудову функцію, що у сукупності з іншими притаманними ознаками надає їй статусу працівника підприємства, а підприємство щодо неї є суб`єктом, яке використовує саме її найману працю у розумінні КЗпП України. При цьому, відносини між сторонами фактично є такими, що регулюються законодавством про працю, сторони розуміють цей факт, але жодним чином не оформляють своїх відносин, у першу чергу, з мотивів ухилення від сплати податків та інших обов`язкових платежів. Тобто, сфера регулювання статті 24 КЗпП України обмежується випадками, коли між підприємством та фізичною особою мають місце відносини, які по факту підпорядковуються трудовому законодавству, а застосування штрафних санкцій за абзацом другим частини другої статті 265 КЗпП України здійснюється у тому випадку, коли такі відносини не оформлені документами, визначеними КЗпП України.

В акті інспекційного відвідування зазначено, що на час його проведення 26.03.2019 у кафетерії «Гурман» на робочому місці була присутня ФОП ОСОБА_2 , яка повідомила, що у неї є найманий працівник - ОСОБА_6 , який приступив до роботи 16.03.2019 відповідно до трудового договору від 15.03.2019 та повідомлення ДФС про прийняття на роботу від 14.03.2019.

Відповідно до цього, жодних порушень вимог частини першої статті 21 та частини третьої статті 24 КЗпП України на дату інспекційного відвідування відповідачем у діяльності позивача встановлено не було.

Що ж стосується довідки Дубенської районної державної адміністрації від 18.03.2019 за №4, в якій зазначено про порушення позивачем вимог трудового законодавства, то суд зауважує, що зазначена довідка слугувала лише підставою для інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_2 , а тому, зазначені у ній відомості якраз і підлягали перевірці інспекторами праці.

Разом з тим, ні в акті інспекційного відвідування, ні в додатках до нього, не міститься жодних відомостей з приводу того, яким чином перевірялися зазначені відомості.

Суду не надано жодного доказу тому, що 14.03.2019 ОСОБА_5 перебувала у місці, де провадить свою підприємницьку діяльність позивач, і що вона знаходилась саме за прилавком чи барною стійкою відповідного торгівельного закладу, перебувала у спеціальному одязі (фартушку) і здійснювала прийом чи реалізацію товарів. Письмові пояснення ОСОБА_5 відсутні. Паспортні дані відсутні, як і дані про те, хто і коли встановлював особу вказаної громадянки.

Суд звертає увагу, що інспекторами праці не були використані жодні повноваження, надані їм згідно з чинним на час виникнення спірних правовідносин Порядком здійснення державного нагляду за додержанням законодавства про працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №295 від 26.04.2017. Зокрема, під час інспекційного відвідування не було опитано жодну особу на предмет того, чи перебувала ОСОБА_5 у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 , де було її робоче місце, який був графік роботи, чи підлягала вона внутрішньому трудовому розпорядку та чи отримувала заробітну плату, чи будь-яку іншу винагороду за свою працю. Інспектори з праці не спілкувалися з громадянкою ОСОБА_5 , не з`ясовували її місце проживання та контактні дані. В місці провадження ФОП ОСОБА_2 господарської діяльності станом на час інспекційного відвідування громадянки ОСОБА_5 не було.

Що стосується письмових пояснень, наданих 26.03.2019 ФОП ОСОБА_2 , то вони буквально звучать так: « Я, ФОП ОСОБА_2 , у кафетерії « ІНФОРМАЦІЯ_1 » працюю сама, та з найманим працівником ОСОБА_6 , який оформлений продавцем, який оформлений офіційно з 16 березня 2019 року. Відносно ОСОБА_5 , яка працювала 3 місяці продавцем і не бажала офіційно працевлаштовуватися з грудня 2018 і до лютого 2019 включно Режим з 8:00 до 21:00» (а.с.33).

Відповідно, встановити дійсний зміст даних пояснень не виявляється можливим, оскільки речення та/або думка не закінчені.

Такий зміст свідчить на користь доводів сторони позивача про те, що такі пояснення ОСОБА_2 написала під диктовку інспектора праці, який ввів її в оману про з приводу того, що відповідальність за допуск до роботи працівника покладається на особу, яка не бажає офіційно працевлаштовуватися.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду даної справи відповідачем не доведено, що ОСОБА_5 виконувала в будь-який проміжок часу трудову функцію у магазині-кафетерії, де провадить свою господарську діяльність позивач, мала там робоче місце, певні обов`язки, графік роботи і одержувала за це винагороду.

Фактично, усі доводи сторони відповідача ґрунтуються лише на довідці Дубенської районної державної адміністрації №4 від 14.03.2019, яка в той же час сама по собі не доводить факт допущення ФОП ОСОБА_2 до роботи ОСОБА_5 без оформлення відповідних трудових правовідносин .

Крім того, з наявного в матеріалах справи розпорядження голови Дубенської районної державної адміністрації від 19.04.2017 року №228 "Про районну тимчасову комісію з питань погашення заборгованості із заробітної плати (грошового забезпечення), пенсій, стипендій та інших соціальних виплат, забезпечення реалізації рішень, спрямованих на підвищення рівня оплати праці, дотримання норм законодавства в частині мінімальної заробітної плати, легалізації виплати заробітної плати та зайнятості населення" затверджено склад вказаної комісії, відповідно до якого у вказаному складі комісії відсутні особи які підписували довідку №4 від 14.03.2019, а саме: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , тобто довідка підписана особами, що не уповноваженні на вчинення відповідних дій, а тому на підставі статті 72 КАС України вона не може вважатися належним і допустимим доказом у справі.

Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами порушення позивачем, як суб`єктом господарювання, вимог частини першої статті 21 та частини третьої статті 24 КЗпП України, а отже і наявності підстав, передбачених абзацом другим частини другої статті 265 КЗпП України, для прийняття оспорюваної постанови, згідно з якою на позивача накладено штраф у розмірі 125190 грн.

З огляду на наведене, за результатами судового розгляду справи суд дійшов висновку, що постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №РВ368/956/000096/ТД-ФС від 18.04.2019 не відповідає критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства, порушує права та законні позивача, які підлягають до судового захисту шляхом скасування відповідного рішення суб`єкта владних повноважень.

За наведеного, відповідні позовні вимоги ФОП ОСОБА_2 підлягають до задоволення.

Судові витрати присуджуються позивачу відповідно до вимог частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Управління Держпраці у Рівненській області (, вул.Лермонтова, 7, м.Рівне, 33028) задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Рівненській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №РВ368/956/000096/ТД-ФС від 18.04.2019, згідно з якою на фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 накладено штраф у розмірі 125190,00 гривень.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1921,00грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Управління Держпраці у Рівненській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений 15 жовтня 2019 року.

Суддя Друзенко Н.В.