Справа № 813/229/17
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2019-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

22 жовтня 2019 року

Київ

справа №813/229/17

адміністративне провадження №К/9901/21224/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Губської О.А.,

суддів: Білак М.В., Єресько Л.О.,

розглянув у порядку попереднього судового засідання у касаційній інстанції адміністративну справу № 813/229/17

за позовом у справі за позовом ОСОБА_1 до Старосамбірської районної державної адміністрації про визнання неправомірною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28 березня 2017 року (головуючий суддя: Сакалош В.М.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2017 року (колегія суддів: головуючий суддя: Большакова О.О., судді: Глушко І.В., Макарик В.Я.),

ВСТАНОВИВ:

І. Суть спору

1. Позивач звернувся до суду з позовом до Старосамбірської районної державної адміністрації, в якому просив:

1.1. визнати неправомірною бездіяльність керівництва Старосамбірської районної державної адміністрації за результатами розгляду його заяви від 01 грудня 2016 року (вх.№1624), службової записки від 12 грудня 2016 року на ім`я керівника апарату Старосамбірської районної державної адміністрації (вих.№1698/01) та заяви б/н від 10 січня 2017 року щодо обов`язку надання робочого місця, кабінету керівника (№101) в управлінні соціального захисту населення Старосамбірської райдержадміністрації Львівської області за адресою: вул. Л.Галицького, 40, м. Старий Самбір, Львівської області, начальнику управління соціального захисту населення Старосамбірської районної державної адміністрації ОСОБА_1 в період виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 липня 2016 року в справі №813/1140/16 про поновлення його на роботі; щодо необхідності передачі справ управління соціального захисту населення Старосамбірської районної державної адміністрації начальнику управління соціального захисту населення Старосамбірської районної державної адміністрації ОСОБА_1; щодо необхідності передачі майна управління соціального захисту населення Старосамбірської районної державної адміністрації начальну управління соціального захисту населення Старосамбірської райдержадміністрації Львівської області ОСОБА_1 ;

1.2. зобов`язати Старосамбірську районну державну адміністрацію надати йому робоче місце, кабінет №101 в управлінні соціального захисту населення Старосамбірської районної державної адміністрації за адресою: вул. Л.Галицького, 40, м. Старий Самбір, Львівської області; передати йому справи управління соціального захисту населення Старосамбірської районної державної адміністрації згідно з номенклатури справ УСЗН Старосамбірської районної державної адміністрації за 2014 рік, яка затверджена протоколом №9 засідання ЕК архівного відділу Старосамбірської районної державної адміністрації від 22 вересня 2014 року за погодженням з Державним архівом Львівської обласної державної адміністрації (протокол №10 від 07 жовтня 2014 року); передати йому майно управління соціального захисту населення Старосамбірської районної державної адміністрації відповідно до акту інвентаризації за 2016 рік.

1.3. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що, на його думку, вказані звернення належного вирішення не знайшли, що підтверджує бездіяльність посадових осіб і як результат не були усунені обставини, які є вирішальними для організації ефективної роботи працівників управління, розгляду звернень і прийому громадян та інших управлінських рішень. Зазначає, що така бездіяльність з боку відповідача в особі Старосамбірської районної державної адміністрації, призвела до одночасного перебування двох осіб (його та ОСОБА_2 ) на одній посаді, що негативно впливає на організацію роботи структурного підрозділу райдержадміністрації та надмірної втрати державних коштів з фонду заробітної плати працівників управління соціального захисту населення. Невиконання відповідачем як суб`єктом владних повноважень норм пункту 6 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України та пункту 1 частини першої статті 88 Закону України «Про державну службу» є прямим порушенням законодавства, що регулює умови та порядок трудових відносин та проходження службовцем публічної служби. Вказує, що згідно з частиною першою статті 166 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо причин та умов, що сприяли порушенню закону.

ІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

2. Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 28 березня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2017 року, у задоволенні позову відмовлено повністю.

2.1. Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з безпідставності доводів позивача про те, що відповідач не відреагував на його заяви, оскільки відповідач у відповідях, адресованих позивачу, надавав останньому роз`яснення щодо того яким чином і хто має йому передати справи та майно.

ІІІ. Касаційне оскарження

3. Не погоджуючись з вказаними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач звернулася з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ці рішення та направити справу на новий судовий розгляд.

3.1. В обґрунтування касаційної скарги вказує, що суди, на його думку, повно та всебічно не дослідили обставини справи в їх сукупності, висновки судів не відповідають обставинам справи, їм не надана належна правова оцінка, а тому рішення є необґрунтованими та незаконними.

3.2. Відповідач подав заперечення на цю касаційну скаргу, в яких висловив свою незгоду з касаційною скаргою позивача. Також зазначив, що, на його думку, оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, судами надано повно та всебічну оцінку обставинам справи та аргументам сторін. Додатково повідомив про те, що в період з 31 жовтня 2016 року по 06 січня 2017 року ОСОБА_2 , яка обіймала посаду, на якій за рішенням суду підлягав поновленню позивач, перебувала у відпустці, а в подальшому - на лікарняному. Вказані обставини унеможливлювали її звільнення в цей період часу та до виходу її на роботу. Розпорядженням № 52/07-01 К-1 від 04 травня 2017 року остання звільнена з посади у зв`язку з поновленням на роботі позивача як працівника, який раніше виконував цю роботу. Пунктом 2 цього розпорядження останню зобов`язано здійснити передання справ і довіреного їй у зв`язку з виконанням службових обов`язків майна, відповідно до статті 89 Закону України «Про державну службу», а ОСОБА_1 зобов`язано прийняти справи та майно. За цих обставин вважає, що спірне питання фактично було вирішене у добровільному порядку.

IV. Встановлені судами фактичні обставини справи

4. Позивач займає посаду начальника управління соціального захисту населення Старосамбірської районної державної адміністрації, і є державним службовцем категорії Б, 5 рангу. Стаж державної служби становить 13 років.

5. У березні 2005 року позивач прийнятий на державну службу на посаду заступника голови Старосамбірської районної державної адміністрації.

6. 13 березня 2010 року розпорядженням Старосамбірської районної державної адміністрації №21-0/с позивача було призначено на посаду начальника управління соціального захисту населення, але 17 листопада 2010 року звільнено з посади.

7. 07 грудня 2012 року постановою Львівського окружного адміністративного суду позов ОСОБА_1 задоволено й зобов`язано відповідача негайно поновити його на посаді.

8. 30 травня 2013 року ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду у справі №1705/13 апеляційна скарга Старосамбірської районної державної адміністрації залишена без задоволення, а судове рішення першої інстанції без змін.

9. 17 вересня 2013 року ухвалою Вищого адміністративного суду України у справі №К/800/31780/13 постанова Львівського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2012 року і ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2013 року скасовані, справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

10. 12 березня 2014 року постановою Львівського окружного адміністративного суду у справі №813/7707/13-а позов ОСОБА_1 задоволено й зобов`язано Старосамбірську районну державну адміністрацію негайно поновити позивача на посаді начальника управління соціального захисту населення.

11. 12 травня 2014 року ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду у справі №876/3600/14 апеляційна скарга відповідача залишена без задоволення, а судове рішення першої інстанції без змін.

12. 23 травня 2014 року позивач, згідно розпорядження Старосамбірської районної державної адміністрації №82/07-01 К-1 від 23 травня 2014 року, був поновлений на посаді начальника управління соціального захисту населення.

13. 15 лютого 2016 року, відповідно до пункту 2 розпорядження Старосамбірської районної державної адміністрації № 20/07-01 К-1 позивача було звільнено з посади начальника управління соціального захисту населення.

14. Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 05 липня 2016 року це розпорядження визнано незаконним й скасовано, а позивача поновлено на посаді. Це судове рішення набрало законної сили.

15. 30 листопада 2016 року розпорядженням Старосамбірської районної державної адміністрації № 172/07-01 К-1 позивача поновлено на посаді начальника управління соціального захисту населення.

16. Разом з тим, позивач вважає, що його права порушені, оскільки його не забезпечено окремим кабінетом та не передано справи управління, у зв`язку з чим звернувся з цим позовом до суду.

V. Релевантні джерела права й акти їх застосування

17. Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

18. Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

19. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

20. За приписами статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

21. Трудова функція службовців визначається найменуванням посад, які передбачені структурою і штатним розписом державного органу чи підприємства, установи, організації.

22. Посада характеризується певним колом службових обов`язків, повноважень і відповідальністю, що настає в разі невиконання обов`язків. У найменуванні посади знаходить свій вираз поділ праці, що склався у певній галузі, на підприємстві чи в установі.

23. Трудові обов`язки службовців конкретизуються в посадових інструкціях і положеннях про відділи та служби підприємства, установи, організації, галузевих кваліфікаційних характеристиках, положеннях про окремі категорії працівників.

24. Місцем роботи є певне підприємство (установа, організація), розташоване в певній місцевості, на якому працівник виконуватиме свої трудові обов`язки. У законодавстві або трудовому договорі місце роботи може бути конкретизоване певним структурним підрозділом підприємства (філіалом, цехом, відділенням тощо). Таким чином, структурний підрозділ прирівнюється до місця роботи.

25. Відповідно до наказу Міністерства Надзвичайних ситуацій України від 25 січня 2012 року № 67 «Про затвердження Загальних вимог стосовно забезпечення роботодавцями охорони праці працівників», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 лютого 2012 року за № 226/20539, робоче місце - це місце постійного або тимчасового перебування працівника під час його трудової діяльності.

26. Згідно з пунктом 1.10 Положення про управління соціального захисту населення Старосамбірської районної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням голови від 15 лютого 2017 року № 39/01-04, управління є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки в управлінні Державної казначейської служби України у Старосамбірському районі, печатку, власні бланки та є неприбутковою організацією.

VI. Позиція Верховного Суду

27. Перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд виходить із такого.

28. Судами попередніх інстанцій встановлено, що предметом цього спору є правомірність дій відповідача щодо забезпечення позивача робочим місцем в кабінеті керівника (№101) в управлінні соціального захисту населення Старосамбірської райдержадміністрації Львівської області в період виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 липня 2016 року в справі №813/1140/16 про поновлення його на роботі, а також правомірність дій щодо передачі справ та майна управління соціального захисту населення Старосамбірської районної державної адміністрації начальнику управління соціального захисту населення Старосамбірської районної державної адміністрації ОСОБА_1

29. Таким чином, в межах касаційного перегляду підлягають з`ясуванню обставини правильності наданої судами першої та другої інстанції правової оцінки вказаним правовідносинам.

30. Судами першої та апеляційної інстанції було встановлено, що власником приміщень, які орендує управління соціального захисту населення, в тому числі кабінету № 101, є Старосамбірська районна рада.

31. За цих обставин, Верховний Суд вважає правильними висновки судів про те, що Старосамбірська районна державна адміністрація не вправі здійснювати будь-які розпорядчі дії відносно майна, а саме кабінету № 101 , власником якого є інша організація, а законним орендарем управління соціального захисту населення.

32. Крім цього, майно управління соціального захисту населення Старосамбірської районної державної адміністрації є власністю даного управління, а тому райдержадміністрація не вправі здійснювати будь-які дії щодо майна, яке належить на праві власності та перебуває на балансі управління соціального захисту населення.

33. Пунктом 5.1 Положення про управління соціального захисту населення Старосамбірської районної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням №39/01-04 від 15.02.2017 року, визначено, що начальник управління здійснює керівництво управлінням, несе персональну відповідальність за організацію та результати його діяльності, сприяє створенню належних умов праці в управлінні.

34. Таким чином, начальник управління вправі вчиняти дії щодо майна та справ, які знаходяться у власності та віданні управління.

35. Зокрема, передача справ та майна повинна відбуватись виключно між працівниками.

36. Відповідно до Закону України «Про державну службу» державний службовець зобов`язаний до звільнення з посади чи переведення на іншу посаду передати справи і довірене у зв`язку з виконанням посадових обов`язків майно (далі - майно) особі, уповноваженій суб`єктом призначення у відповідному державному органі. Уповноважена особа зобов`язана прийняти справи і майно.

37. Відтак, згідно зі статтею 89 Закону України «Про державну службу», райдержадміністрація не приймає та не передає справи та майно управління, а тільки визначає особу, уповноважену прийняти такі справи та майно.

38. Закон передбачає, що передати справи та майно державний службовець зобов`язаний до звільнення з посади чи переведення на іншу посаду. У день звільнення матеріально відповідальна особа повинна передати матеріальні цінності, за які несе відповідальність.

39. При цьому, судами було встановлено, що в спірний період часу розпорядження про звільнення чи переведення ОСОБА_2 на іншу посаду не приймалось.

40. Крім вказаного, Верховний Суд бере до уваги таке.

41. Відповідно до Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції від 18.06.2015 року № 1000/5, під час складання номенклатури справ установи використовується структурний або функціональний принцип її побудови.

42. Структурний принцип використовується в разі чітко встановленої структури установи. Розділами в такій номенклатурі справ є найменування структурних підрозділів. При цьому, першим розділом номенклатури зазначається служба діловодства, наступними розділами - структурні підрозділи, у послідовності згідно зі штатним розписом чи класифікатором структурних підрозділів, а наприкінці зазначаються справи постійно і тимчасово діючих колегіальних органів установи.

43. Тобто, справи кожного підрозділу (відділу чи сектору) управління виокремлюються в окремий розділ та відображають його функції та напрями діяльності. Відповідно, справи кожного відділу чи сектору управління соціального захисту населення знаходяться у віданні керівника відповідного підрозділу управління.

44. При звільненні керівника управління справи, як і майно, які перебувають у віданні начальника, передаються уповноваженій особі, або особі яка згідно з розподілом функціональних обов`язків виконує обов`язки керівника у випадку його відсутності.

45. Слід зазначити, що як і у випадку з майном, справи управління не передаються керівництву райдержадміністрації.

46. Отже, оскільки Старосамбірська районна державна адміністрація не має в управлінні справ та майна управління, то, відповідно, не має можливості та повноважень щодо передачі їх позивачу.

47. Судами було встановлено, що на заяву позивача від 01 грудня 2016 року щодо вирішення питання про надання йому робочого кабінету, встановлення рангу, розміру заробітної плати, надання копії трудової книжки, довідки про структуру та розмір заробітної плати, виплати коштів в розмірі 2715 гривень, про передачу справ та майна, а також про відшкодування матеріальної та моральної шкоди адміністрацією 8 грудня 2016 року було надано відповідь № 01-25/3103 та надано запитувані ним матеріали.

48. На службову записку позивача від 12 грудня 2016 року щодо надання робочого кабінету керівником апарату адміністрації 15 грудня 2016 року було надано відповідь та роз`яснено позивачу, що ОСОБА_2 перебуває на лікарняному і після виходу на роботу зобов`язана передати майно та справи. Також роз`яснено, що керівник управління несе персональну відповідальність за організацію роботи та створення належних умов праці.

49. На заяву позивача від 10 січня 2017 року того ж змісту, що і попередні, відповідачем було надано відповідь 08 лютого 2017 року № 01-25/352 із роз`ясненнями, що ОСОБА_2 перебуває на лікарняному, а також порядку здійснення прийому-передачі справ та майна, відповідно до Закону України «Про державну службу». Також рекомендовано тимчасово розміститись у якомусь із приміщень, які орендує управління.

50. На заяву позивача від 14 лютого 2017 року № 248/01 із вимогою усунути обставини, що склались в управлінні, а саме надати йому робочий кабінет № 101, надано відповідь № 01-25/426 від 16 лютого 2017 року, в якій райдержадміністрація надала пропозиції щодо відкриття кабінету комісійно зі складенням відповідного акту, або своїм наказом визначити кабінет для тимчасового перебування начальника управління.

51. Таким чином, Верховний Суд констатує правильність висновків судів попередніх інстанцій про безпідставність тверджень позивача щодо відсутності належного реагування на його заяви, оскільки йому було роз`яснено порядок передачі майна та справ.

52. При цьому, Верховний Суд враховує, що жодним нормативно-правовим актом не визначено, що орган виконавчої влади, призначаючи особу на посаду керівника одного зі структурних підрозділів, зобов`язаний визначити конкретне приміщення (кабінет) для даної особи.

53. У зв`язку з цим доводи касаційної скарги щодо зазначених обставин є необґрунтованими, не спростовують вказаних висновків судів попередніх інстанцій, а лише зводяться до суб`єктивної переоцінки позивачем встановлених судами фактичних обставин справи та їх власного бачення застосування норм чинного законодавства України. Безпідставність таких доводів встановлена під час касаційного розгляду справи.

54. За таких обставин, Верховний Суд дійшов висновку, що оскаржувані рішення судів у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, у судових рішеннях повно надано оцінку всім аргументам учасників справи у тій мірі, в якій це необхідно для правильного розумінням ухваленого судами рішення.

55. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги залишає судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

56. За змістом частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

57. Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

VIІ. Судові витрати

58. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28 березня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2017 року залишити без задоволення.

2. Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28 березня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2017 року в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. А. Губська

Судді М.В. Білак

Л.О. Єресько