Справа № 460/2100/19
Суддя: Борискін С.А.
Дата ухвалення: 2019-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 жовтня 2019 року м. Рівне №460/2100/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Борискіна С.А. за участю секретаря судового засідання Лютко М.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 ,

відповідача: представник Дем`янюк С ОСОБА_3 М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доРівненської митниці ДФС
про скасування рішення та картки відмови, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Рівненської митниці ДФС (далі відповідач), в якому просив:

- скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Рівненської митниці ДФС від 15.07.2019 №UA204000/2019/000675/2;

- скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Рівненської митниці ДФС №UA204000/2019/00687.

Мотивуючи вимоги позову зазначав, що після ввезення на митну територію України автомобіля марки "Mercedes-Benz" модель "V-Klasse", бувшого у використанні, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , у продавця UAB "Rolidas" (Литва, НОМЕР_2 ), подав усі документи і виконав всі умови, визначені ст.53 Митного кодексу України, необхідні для визначення митної вартості товару за основним методом - ціною договору щодо імпортованого товару у сумі 18000,00 євро. Зазначав, що підставою виникнення сумнівів відповідача у правильності визначення митної вартості товару стала відсутність у поданих до митного оформлення документах належних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари, а також те, що у поданій до митного оформлення копії МД країни відправлення заявлено марку автомобіля, що не відповідає характеристикам, заявленим згідно з МД. Крім того, відповідачем вказано про те, що відповідно до електронного довідника "Superschwacke" вартість імпортованого товару становить 47000,00 євро. Позивач вважав такі сумніви митного органу необґрунтованими та надуманими, з огляду на що рішення відповідача про коригування митної вартості за резервним методом, а також картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, якою позивачу відмовлено у митному оформленні товару, що ввозиться, - є протиправними. Вказував, що митний орган не навів жодних розрахунків, за якими було визначено митну вартість товару, не навів доказів того, що документи, подані до митного оформлення є недостатніми чи таким, що викликають сумніви у достовірності наданої інформації. Наголошував на тому, що програмний продукт "Superschwacke" не враховує дійсного технічного стану конкретного автомобіля та його пошкодження. Невідповідність вказаної в МД країни відправлення марки автомобіля характеристикам згідно МД позивач вважав технічною помилкою, адже інші дані автомобіля в МД зазначено правильно та є ідентичними основним документам. З таких підстав, просив суд позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 03.09.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі. Розгляд справи по суті призначено у відкритому судовому засіданні на 07.10.2019 о 09:15 год.

Позиція відповідача щодо позовних вимог висловлена ним у відзиві на позовну заяву, відповідно до змісту якого він заперечував проти задоволення позову. На обґрунтування своїх заперечень зазначав, що при проведенні у відповідності до положень ст.54 МК України контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за митною декларацією, встановлено відсутність у поданих до митного оформлення документах належних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена (підлягає сплаті) за ці товари. У поданій до митного оформлення копії МД країни відправлення заявлено марку транспортного засобу "Mercedes", модель "Benz", що не відповідає таким характеристикам КТЗ заявленим до митного оформлення згідно МД: марка "Mercedes-Benz", модель "V-Klasse". Відповідачем також зазначено, що автомобіль прибув в Україну не з Литви, як указав позивач, а з території Німеччини, де був зареєстрований за компанією DAIMLERAG за номером PU 9527. Товар придбано фізичною особою у юридичної на підставі рахунку від 25.06.2019 ROL-AUT Nr. 0166, згідно з яким вартість на експорт становить 18000,00 EUR. Однак, всупереч положенням ст.368 МК України, декларантом при поданні МД до митного оформлення не надано документів, що свідчили б про факт оплати товару (чеки, касові документи тощо). Вказане свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно умов придбання товару, в тому числі і розміру фактично сплачених коштів за імпортований товар. Окрім того, експортна митна декларація оформлена у Литві 25.06.2019 та зазначено номер автомобіля UL НОМЕР_3 , що свідчить про надання UABRolidas документів на автомобіль, який на той час вже належав позивачу та був придбаний у Німеччині. Поряд з цим, відповідач зазначав, що відповідно до електронного довідника "Superschwacke" вартість оцінюваного КТЗ за фактичним його пробігом становить 47000,00 євро, що значно перевищує вартість такого КТЗ, згідно поданої фактури від 25.06.2019 Serija ROL-AUT Nr.0166 та заявлену митну вартість КТЗ. За результатом аналізу відомостей щодо рівня митної вартості, заявленого декларантом та відомостей наявних в ПІК "Цінова інформація при визначенні митної вартості" ЄАІС встановлено, що вартість подібного за характеристиками КТЗ становить 60000,00 євро. Крім того, відповідачем зазначено, що з метою підтвердження заявленого рівня митної вартості імпортованого транспортного засобу декларанту направлено повідомлення про необхідність надання додаткових документів. Проте, наданими позивачем на вимогу митного органу документами не було підтверджено митну вартість оцінюваного товару, оскільки такі документи є неналежними. Таким чином, відповідач вважав, що оспорювані рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, прийняті митним органом в межах повноважень та на підставі чинного законодавства України. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю(а.с.38-45).

Ухвалою суду від 07.10.2019, постановленою в судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати, розгляд справи відкладено до 21.10.2019 до 14:15 год.

Також 07.10.2019 судом постановлено ухвалу, якою визнано обов`язковою участь у судовому засіданні 21.10.2019 об 14:15 год. позивача - ОСОБА_1 .

У судовому засіданні 21.10.2019 позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Просили позов задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні 21.10.2019 представник відповідача заперечив проти позовних вимог з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно з ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з приписами п. 1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Адміністративною справою є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір (п.1 ч.1 ст.4 КАС України).

Зазначений спір має ознаки публічно-правового спору та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Оцінюючи правомірність дій відповідача щодо прийняття картки відмови у митному оформленні та рішення про коригування митної вартості, суд керувався критеріями, закріпленими у ч.2 ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб`єкта.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд з`ясовує, чи використане повноваження, надане суб`єкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи.

Судом досліджено наявні у справі докази та з`ясовано наступне.

25.06.2019 ОСОБА_1 придбав легковий автомобіль марки "Mercedes-Benz"модель "V-Klasse", бувший у використанні, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 у продавця UAB "Rolidas" (Литва, Вільнюс) за ціною 18000,00 єврозгідно рахунку-фактури (інвойсу) від 25.06.2019 № 0166(а.с.16,28, 70-72).

02.07.2019 для здійснення митного оформлення вказаного автомобіля до Рівненської митниці ДФС подано митну декларацію №UA204010/2019/222604, відповідно до якої заявлена митна вартість автомобіля була зазначена за основним (першим) методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товару, який імпортується, а саме за ціною у розмірі 18000, 00 євро (а.с.25).

Разом з митною декларацією уповноваженою особою позивача, з метою підтвердження заявленої митної вартості товарів, надано, зокрема, такі документи:

-рахунок-фактура (інвойс) від 25.06.2019 № 0166 (а.с.16,73-74);

-акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 27.06.2019 UA205010/2019/120104 (а.с.31-32);

-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 09.04.2018 № XD150993 (а.с.29,75-78);

-копія митної декларації країни відправлення від 25.06.2019 №19LTVC0100EK1DD5E5 (а.с.24);

-касовий ордер, що підтверджує оплату митних та інших платежів від 25.06.2019 №ROL 94 (а.с.28, 70-72).

Також судом встановлено, що у процесі здійснення процедури митного контролю, 02.07.2019Рівненською митницею ДФС надіслано декларанту повідомлення №959197, в якому вказувало, що у зв`язку з спрацюванням ризику за кодом 105-2 направлено на опрацювання до Департаменту адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання ДФС України (а.с.23).

03.07.2019 Рівненською митницею ДФС надіслано декларанту повідомлення №959505, в якому, серед іншого, зазначено про те, що у поданій до митного оформлення копії МД країни відправлення заявлено марку транспортного засобу "Mercedes", модель "Benz", що не відповідає таким характеристикам КТЗ заявленим до митного оформлення згідно МД: марка "Mercedes-Benz", модель "V-Klasse". Враховуючи продаж КТЗ фізичній особі, до митного оформлення не надано жодного документу (чеки, банківські виписки з рахунку, тощо), які б посвідчували оплату за транспортний засіб. Відповідно до електронного довідника SuperSCHWACKE- вартість оцінюваного КТЗ за фактичним його пробігом становить 47000,00 EUR, що значно перевищує вартість такого КТЗ згідно поданої фактури від 25.06.2019 SerijaROL-AUTNr.0166 та заявлену митну вартість КТЗ. За результатом аналізу відомостей щодо рівня митної вартості, заявленого декларантом та відомостей наявних в ПІК "Цінова інформація при визначенні митної вартості" ЄАІС встановлено, що вартість подібного за характеристиками КТЗ (рік виготовлення, об`єм та потужність двигуна, колісна формула, тощо) становить 60000,00 EUR згідно МД від 18.06.2019 №UA807170/2019/33556). З огляду на зазначене, відповідач пропонував позивачеві надати: 1. касові або товарні чеки, ярлики, інші документи роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості імпортованого транспортного засобу; 2. виписку з бухгалтерської документації продавця стосовно формування вартості КТЗ на заявлених комерційних умовах поставки; 3. висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією. 4. банківські платіжні документи, що стосуються оплати за поставлений товар. Також зазначив, що у відповідності до ч.6 ст.53 Митного кодексу України декларант має право за бажанням надати інші документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів (а.с.21-22).

У відповідь на вказане повідомлення, листом від 04.07.2019 за вих.№198 декларант повідомив Рівненську митницю ДФС, що за митною декларацією №UA204010/2019/222604 від 02.07.2019 буде надано касовий ордер ROL №94 від 25.06.2019. Інших документів надано не буде. Крім того, у даному повідомленні не було ініційовано перед митним органом можливість надання додаткового терміну, передбаченого ст.53 МК України, для подачі відповідних документів (а.с.49).

За результатами розгляду поданої електронної митної декларації від 02.07.2019 №UA204010/2019/222604та доданих до неї документів, відповідач відмовив у митному оформленні (випуску) товарів, про що було зазначено у картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2019/00687.

Відповідно до змісту даної картки відмови, митна вартість товару не може бути визнана за вартістю, визначеною декларантом щодо товарів, які імпортуються, у зв`язку із ненаданням декларантом додаткових документів, витребуваних органом доходів і зборів, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.3 ст.53 Митного кодексу України (а.с.19-20).

Відповідач, не погоджуючись із задекларованою митною вартістю транспортного засобу, 15.07.2019 здійснив її коригування з прийняттям відповідного рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2019/000675/2.

У даному рішенні вказано про те, що митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються та за рівнем, визначеним декларантом, у зв`язку з: відсутністю у поданих до митного оформлення документах належних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена (підлягає сплаті) за ці товари; не наданні усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 2 - 4 ст. 53 МКУ та у відповідності до ч.5 ст.54 МКУ, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митниця має право впевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями статті 17 угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994 року.

Поряд з цим, у рішенні вказано про те, що орган доходів і зборів володіє інформацією, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та наявності обґрунтованих підстав вважати, що декларантом заявлено неповні відомості щодо складових митної вартості товарів, враховуючи вартість КТЗ згідно електронного довідника SuperSCHWACKE, яка становить 47000,00 EUR, сформовану за фактичним пробігом КТЗ згідно акту митного огляду 27.06.2019 № UA205010/2019/120104.

Заявлена декларантом митна вартість може бути визнана митницею за умови надання підтвердження інформації щодо числових значень складових митної вартості, яка міститься у документах, поданих разом з митною декларацією, зокрема, шляхом надання додаткових документів, таких як:

- касові або товарні чеки, ярлики, інші документи роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості імпортованого транспортного засобу; виписку з бухгалтерської документації продавця стосовно формування вартості КТЗ на заявлених комерційних умовах поставки; висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; банківські платіжні документи, що стосуються оплати за поставлений товар (а.с.17-18).

Крім того, судом встановлено, що 04.07.2019 декларантом, з метою виписку товару у вільний обіг, було подано нову електронну митну декларацію №UA204010/2019/224435, в якій ціну товару визначено на рівні 18000,00 євро. У лівому підрозділі графи 43 "код МД" проставлено "1", тобто декларантом обрано основний метод визначення митної вартості товару, а в правому підрозділі графи 43 проставлено "6", тобто вказано на другорядний метод визначення митної вартості товару, обраний митним органом (а.с.26-27).

Надаючи правової оцінки спірним правовідносинам сторін суд зазначає таке.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України (далі МК України) та іншими законами України.

Відповідно до вимог частини 1 статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з частиною 1 статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частина 1 статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Розділ ІІІ МК України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.

Так, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до ст.49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (ч.2 ст.52 МК України).

Відповідно до ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначений у частині 2 цієї статті.

Частиною 3 статті 53 МК України передбачено, що у разі, якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.

Згідно з ч.4 ст.54 МК України у разі, якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах 2 та 3 цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина 6 статті 54 МК України).

Статтями 57, 58 МК України встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до ч.8 ст.57 МК України у разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно зі ст.64 МК України у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами та положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГATT).

Відповідно до пункту 2 (а) статті VII ГАТТ 1947 оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Згідно пункту 2 (б) статті VII ГАТТ 1947 під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. У тому ступені, в якому на ціну такого чи аналогічного товару впливає кількість окремої транзакції, ціна, що розглядається, повинна єдиним способом пов`язуватися або (i) з порівнюваними кількостями, або (i) з кількостями, не менш сприятливими для імпортерів, ніж ті, в яких більший обсяг товарів продається у торгівлі між країнами експорту та імпорту.

Якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до підпараграфа (b) цього параграфа, оцінка для митних цілей повинна базуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити (пункту 2 (с) статті VII ГАТТ 1947.

Відповідно до ст.17 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року (далі Угода про застосування статті VII ГААТ) ніщо в цій Угоді не тлумачиться як таке, що обмежує або ставить під сумнів право митних адміністрацій упевнитися в істинності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданих для цілей митного оцінювання.

Згідно зі статтею 7 Угоди про застосування статті VII ГААТ, якщо митної вартості імпортних товарів не може бути визначено згідно з положеннями статей 1 - 6 включно, митна вартість визначається з використанням обґрунтованих засобів, сумісних з принципами та загальними положеннями цієї Угоди й статті VII ГАТТ 1994 та на підставі даних, наявних у країні імпорту.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що під час здійснення митного оформлення товару обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта.

При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 11.06.2019 у справі № 804/7761/15.

Відповідно до вимог ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Правила заповнення граф митних декларацій на бланках єдиного адміністративного документа форми МД-2 (надалі також ЄАД), додаткових аркушів до нього форми МД-3, специфікації форми МД-8, порядок унесення відомостей до доповнення форми МД-6, випадки застосування специфікації, а також порядок оформлення, розподілу та використання аркушів МД форм МД-2, МД-3, МД-6, МД-8 визначає Порядок заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затверджений наказом Міністерства фінансів України № 651 від 30.05.2012, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.08.2012 за № 1372/21684 (надалі також Порядок № 651).

Як встановлено судом, транспортний засіб був придбаний ОСОБА_1 у юридичної особи UAB "Rolidas" (Литва) на підставі рахунку від 25.06.2019 ROL-AUT №0166, згідно якого його вартість становить 18000,00 євро.

Згідно з вимогами п.5 ч.10 ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Відповідно до приписів ст.368 МК України для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.

При проведенні, у відповідності до положень ст.54 МК України, контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за митною декларацією, відповідачем встановлено відсутність у поданих до митного оформлення документах належних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена (підлягає сплаті) за ці товари, що і стало причиною витребування додаткових документів, стосовно підтвердження заявленої митної вартості транспортного засобу.

Суд також зауважує, що згідно з пунктом 8 розділу 2 наказу ДФС України від 11.09.2015 № 689 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України", які розроблено відповідно до положень Розділів ІІІ та ХІ Митного кодексу України та наказу Міністерства фінансів України від 31.07.2015 № 684 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21.08.2015 за №1021/27466), у випадках спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості та декларування митної вартості нижчої, ніж вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, здійснює перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, та відповідно до частин третьої, четвертої статті 53 Митного кодексу України здійснює запит додаткових документів.

Разом з тим, доказів надання митному органу документів, які свідчили б про факт оплати транспортного засобу (банківські платіжні документи, чеки, касові документи тощо) для підтвердження формування вказаної митної вартості товару, позивачем надано не було.

Документів, які б підтверджували відомості щодо понесених витрат на доставку транспортного засобу до митного кордону України на транспортному шляху "Федеративна республіка Німеччина Литва Україна" матеріали справи не містять.

Тому, на переконання суду, митний орган мав право для витребування від декларанта додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості у відповідності до вимог ст.53,54 МК України.

Додатково долучений декларантом на вимогу органу доходів і зборів прибутковий касовий ордер від 25.06.2019 серія №94, не є належним документом, що підтверджує заявлену митну вартість, оскільки у даному касовому ордері відсутні ідентифікаційні ознаки імпортованого позивачем транспортного засобу, що унеможливлює ідентифікацію даного документу по відношенню до оцінюваного КТЗ.

Також у такому касовому ордері зазначено, що оплату здійснено згідно документу від 25.06.2019, при цьому його номер не вказано, що ніяким чином не кореспондується із документами за їх номерами, наданими до митного оформлення.

Більше того, зазначений касовий ордер не містить підпису головного бухгалтера підприємства UAB "Rolidas" (Литва). З його змісту встановлено, що особою, яка одержала кошти від Олексія ОСОБА_4 у сумі 18000 євро є ОСОБА_5 , що підтверджується його підписом в касовому ордері, як касира.

Разом з тим, з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_6 є директором ТОВ "Ролідас Авто" (Україна) і також підписував рахунок фактуру від 25.06.2019 серія ROL-AUT №0166.

Крім того, з матеріалів справи судом встановлено, що у поданій до митного оформлення копії митної декларації країни відправлення від 25.06.2019 №19LTVC0100EK1DD5E5 заявлено марку транспортного засобу "Mercedes", модель "Benz", що не відповідає таким характеристикам КТЗ заявленим до митного оформлення згідно митної декларації №UA204010/2019/222604 від 02.07.2019, де вказано: марка "Mercedes-Benz", модель "V-Klasse".

Також, з долученої відповідачем до матеріалів копії технічного паспорту на вказаний автомобіль, судом встановлено, що такий транспортний засіб був зареєстрований на ОСОБА_1 в Німеччині, а не в Литві, як зазначав позивач (а.с.75-78).

Так, з рахунку фактури від 25.06.2019 серія ROL-AUT №0166 слідує, що автомобіль придбано 25.06.2019 у UAB "Rolidas", у місті Вільнюс, що знаходиться у Литві.

Проте, згідно з технічним паспортом імпортований автомобіль був знятий з обліку та зареєстрований за ОСОБА_7 за номером НОМЕР_4 у місті Лангенау, що знаходиться у Німеччині.

Експортна митна декларація оформлена у Литві 25.06.2019 з зазначенням номеру автомобіля UL НОМЕР_3 , що свідчить про надання UAB "Rolidas" документів на автомобіль, який на той час вже належав ОСОБА_1 та був придбаний у Німеччині.

Тобто, імпортований позивачем автомобіль прибув в Україну не з Литви, а з території Німеччини, де був зареєстрований за компанією DAIMLERAG за номером SPU 9527.

У судовому засіданні представник позивача зазначила, що пояснити вказані суперечності в документах, поданих до митного оформлення, не може.

Викладене у сукупності підтверджує наявність ризиків заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно умов придбання товару, в тому числі і стосовно розміру фактично сплачених коштів за імпортований товар.

Надання неналежних документів не може вважатися виконання вимог митниці щодо підтвердження митної вартості товарів, що відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 10.04.2012 у справі № 21-52а12.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що використані уповноваженою особою декларанта відомості не були підтверджені документально, оскільки не надано достатніх документів, передбачених МК України, необхідних для визначення митної вартості за ціною договору, які б містили повну інформацію про заявлену митну вартість та її складові.

На переконання суду, зазначене вказує на обґрунтованість сумнівів митного органу у правильності визначення митної вартості товару, оскільки існував ризик заявлення до митного оформлення неповних відомостей стосовно умов придбання транспортного засобу, в тому числі і стосовно розміру фактично сплачених коштів на імпортований транспортний засіб.

Доводи сторони позивача про те, що при визначенні скоригованої митної вартості відповідачем безпідставно враховано інформацію згідно довідника "Superschwacke", жодним чином не спростовують висновків суду про документальне не підтвердження заявленої позивачем митної вартості товару.

Суд зазначає, що наказом Державної митної служби України від 13.10.2006 № 885 "Про забезпечення контролю за правильністю визначення митної вартості транспортних засобів, вузлів та агрегатів", зі змінами та доповненнями, з метою здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості транспортних засобів, вузлів та агрегатів при ввезенні їх на митну територію України та недопущення випадків заниження бази оподаткування і надходжень до Державного бюджету України, начальникам регіональних митниць, митниць, зокрема, наказано: забезпечити постійний контроль за правильністю визначення митної вартості транспортних засобів, вузлів та агрегатів з урахуванням принципів Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092, за формулами, зазначеними в п. 7.35 Методики; забезпечити підрозділи, що здійснюють контроль за визначенням бази оподаткування транспортних засобів, вузлів та агрегатів, джерелами цінової інформації-довідниками: "Superschwacke", "Schwackeliste", "SchwackelisteTrailertax" видавництва "Eurotax", "UsedCarGuide", "TravelTrailerGuide" видавництва "KelleyBlueBookAutomarketreport", з обов`язковим оновленням щокварталу.

У позовній заяві позивач покликається на те, що програмний продукт "Superschwacke", не враховує дійсного технічного стану автомобіля та його пошкодження, оскільки ці обставини є унікальними у кожному конкретному випадку.

Проте, з поданих до митного оформлення документів, зокрема акта митного огляду від 27.06.2019 №UA205010/2019/120104, судом встановлено, що пошкоджень оцінюваного транспортного засобу встановлено не було (а.с.31-32).

Вартість оцінюваного КТЗ, марки "Mercedes-Benz", модель "V-Кlasse", кузов НОМЕР_1 , 2018 року виготовлення, сформована електронним довідником "Superschwacke" за датою фактичної реєстрації КТЗ, його пробігом та ідентифікаційним номером кузова (VIN-кодом КТЗ), згідно поданого реєстраційного документу на транспортний засіб від 09.04.2018 №XD 150993, відповідає його фактичній ринковій вартості за його маркою, моделлю, роком виготовлення, комплектацією, тощо.

Доказів пошкоджень оцінюваного КТЗ, що призвело б до зменшення ринкової вартості автомобіля 2018 року випуску, стороною позивача надано не було, а тому підстав стверджувати про безпідставність визначення вартості товару за рівнем митної вартості, який узято з електронного довідника "Superschwacke", у суду немає.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд не може приймати рішення лише на підставі пояснень позивача, які не підтверджуються доданими доказами, та без дослідження всіх обставин справи.

Частиною 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, враховуючи наведене та здійснюючи системний аналіз правових норм, суд дійшов висновку, що Рівненська митниця ДФС при прийнятті оскаржуваних рішень діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

За таких обставин та з огляду на те, що позивач ні під час митного оформлення, ні під час розгляду справи по суті, не надав належних та достовірних доказів на підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару, то підстав для визнання протиправними та скасування оскаржуваних рішень у суду немає і в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України у суду відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Рівненської митниці ДФС (вул. Соборна, 104, м. Рівне, 33028, ) про скасування рішення та картки відмови - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 24 жовтня 2019 року.

Суддя Борискін С.А.