Справа № 300/1713/19
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2019 р. справа № 300/1713/19

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Шумея М.В.,

секретаря Шпак М.М.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Юрчука Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківської області (надалі, також - відповідач, ГУ ДФС України в Івано-Франківській області) про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки).

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.03.2019 за №Ф-441154Y у сумі 9823,72 грн., оскільки звертався із заявою до відповідача, в якій просив раніше поданий звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (форма Д-5 річна) вважати помилково поданим, оскільки він звільнений від сплати єдиного соціального внеску, так, як є інвалідом 2 групи. Проте, відповідачем подану заяву проігноровано та сформовано оскаржувану вимогу, з чим позивач не погоджується.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.08.2019 (а.с. 26-27) позов залишено без руху для усунення недоліків. Позивач у встановлений судом строк усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.08.2019 (а.с.1-2) відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи призначено на 15.10.2019 о 10:00 год.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву №998/09-19-10-02 від 17.09.2019 (а.с. 39-40), який надійшов на адресу суду 20.09.2019. Проти заявлених позовних вимог заперечив . Просив суд в задоволенні позову відмовити, оскільки ГУ ДФС України в Івано-Франківській області самостійно не визначало суму єдиного внеску, а тільки зафіксувала самостійно задекларовані позивачем суми, які підлягають сплаті. Контролюючий орган наділений правом вносити зміни в задекларовані суми виключно у разі подання платником податків звітності, складеній з порушенням законодавства, що оформляється актом та виноситься відповідне рішення. Так, позивачем самостійно визначено для себе базу оподаткування, тому підстав для зміни суми нарахувань у відповідача відсутні. Враховуючи те, що ОСОБА_1 не виконав свій обов`язок щодо своєчасної сплати єдиного внеску, допустив виникнення боргу (недоїмки), про що, відповідачем сформовано та направлено оскаржувану вимогу позивачу.

Позивач в судовому засіданні 16.10.2019 позовні вимоги підтримав, з мотивів, викладених в позовній заяві.

Представником відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, з мотивів викладених у відзиві та подано витребуванні судом письмові докази по справі.

Суд, розглянувши за правилами, встановленими статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України дану адміністративну справу, заслухавши позиції сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, зміст відзиву на позовну заяву, додаткових письмових пояснень, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, встановлено такі обставини.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 перебуває на обліку ГУ ДФС України в Івано-Франківській області як фізична особа-підприємець, з основним видом діяльності - «ветеринарна діяльність», що підтверджується витягом з реєстраційної картки платника податків (а.с.43).

25.01.2019 позивачем подано до контролюючого органу звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (форма Д-5 річна) за № від 25.01.2019 (а.с.50-51), у якому загальна сума нарахованого єдиного внеску за 2018 рік становить 9828,72 грн.

05.02.2019 ОСОБА_1 звернувся із заявою до ГУ ДФС України в Івано-Франківській області, в якій просив вважати поданий ним звіт недійсним у зв`язку з помилково зданим.

Відповідачем сформовано оскаржувану вимогу про сплату боргу (недоїмки) за №Ф-4411-54Y від 11.03.2019 у сумі 9828,72 грн.

13.06.2019 ОСОБА_1 звернувся із скаргою до ДФС України (а.с.19-21), в якій вказав на протиправність дій відповідача щодо прийняття вимоги про сплату боргу (недоїмки), так як, подану ним заяву про помилкового направлення звіту з проханням вважати його недійсним, відповідачем не взято до уваги.

У листі від 17.07.2019 за №33622/6/99-99-13-02-0115 відповідачем надано відповідь на скаргу вказавши на відсутність підстав скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки).

Не погоджуючись із наданою відповіддю, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори у порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до підпункту 1.1.2 пункту 1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України (надалі, також - ПК України) контролюючі органи виконують такі функції: контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України від 08.07.2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (із змінами та доповненнями) (надалі, також - Закон № 2464).

Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (надалі, також - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (пункт 2 частини 1 статті 1 Закону № 2464).

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У частини 3 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" встановлено, що обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. (пункт 1 частини 2 статті 6 Закону №2464-VI).

Позивач вважає, що відповідачем неправомірно нарахована заборгованість зі сплати єдиного внеску, згідно поданого звіту, оскільки він звільнений від його сплати за інвалідністю, а поданий ним звіт до контролюючого органу є помилково поданий.

Суд не погоджується з такими доводами з наступних підстав.

На час подання позивачем звіту у 2018 році був чинний наказ Міністерства фінансів України № 435 від 14.04.2015 "Про затвердження Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (надалі, також - Порядок № 435)

Цей Порядок встановлює порядок, строки подання звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено суми єдиного внеску до органів доходів і зборів, та його форму.

Згідно пункту 10 Розділу ІV Порядок № 435 ФО - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства формують та подають самі за себе до органів доходів і зборів Звіт згідно з додатком 5 до цього Порядку.

Відповідно до пункту 16 Розділу ІІ Порядку №435 відповідальним за правильність заповнення звіту є страхувальник.

У пункту 3 Розділу ІІІ Порядку №435 зазначено, що ФО - підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Звіт зазначеними особами не подається.

Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їхньої добровільної участі в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Отже, не подається звіт особами, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Вони можуть бути платниками лише за умови їхньої добровільної участі в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування. При цьому, у разі подання звіту, така особа є відповідальною за правильність його заповнення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , згідно посвідчення від 19.06.2019, отримує пенсію по інвалідності 2 групи (а.с.12).

Разом з тим, встановлено, що позивачем до Головного управління Державної фіскальної служби у Івано-Франківській області подано звіт від 25.01.2019 за № про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску, в якому самостійно визначено базу нарахування єдиного внеску та суму до сплати за 2018 рік у розмірі 9828,72 грн.(а.с.50-51).

Відтак, позивачем самостійно визначено базу нарахування єдиного внеску та суму до сплати, тобто таке зобов`язання є узгодженим, тому сплата єдиного внеску здійснюється на загальних підставах, з огляду на що, для скасування звіту за 2018 рік у відповідача підстав не було, а тому заборгованість нарахована правомірно.

При цьому, щодо доводів позивача про помилковість подання звіту, суд зазначає, що відповідно до пункту 1 Розділу V Порядку №454 у разі виявлення помилки у звіті страхувальник має право до закінчення терміну подання цього звіту повторно сформувати та подати звіт до органу доходів і зборів за місцем взяття на облік. Чинним вважається останній електронний або паперовий звіт, поданий страхувальником до закінчення термінів подання звітності, визначених цим Порядком.

Тобто, позивач, вважаючи, що ним помилково було подано звіт, на виконання пункту 1 Розділу V Порядку №454 мав право подати уточнюючий звіт, що ним зроблено не було, а подана заява позивача про помилковість подання звіту до контролюючого органу не є уточнюючим звітом, тому відповідачем взято до уваги останній поданий позивачем звіт.

З приводу посилання позивача на постанову Верховного Суду в адміністративній справі за №806/1575/16, відповідно до висновків якого, фізична особа-підприємець, будучи інвалідом 3 групи та отримуючи відповідну пенсію не має обов`язку зі сплати єдиного внеску. Такий висновок Верховного Суду відповідає положенням статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Однак, суд звертає увагу на те, що у відповідності до частини 4 вказаної статті Закону, такі особи можуть бути платниками єдиного внеску за умови їх добровільної участі у системі державного соціального страхування.

Таким чином, позивач не обмежений в праві на добровільну, самостійну сплату даного виду платежу.

В той же час відмова від сплати повинна відповідати формі встановленій законом.

Так, враховуючи те, що позивачем самостійно подано звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (форма Д-5 річна) за № від 25.01.2019, підстав для звільнення його від сплати єдиного соціального внеску суд не вбачає.

В той же час, суд звертає увагу на недобросовісні дії відповідача, яким не надано належної оцінки заяві позивача щодо визнання недійсним звіту, шляхом спрямування до надання податкової консультації, згідно статті 52 Податкового кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 );

відповідач: Головне управління ДФС в Івано-Франківській області (, вул. Незалежності, 20,м. Івано-Франківськ, 76018).

Суддя Шумей М.В.

Рішення складене в повному обсязі 21 жовтня 2019 р.