Справа № 2-а-484/2008
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2019-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

24 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 2-а-484/2008

адміністративне провадження № К/9901/27465/19

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Саприкіної І. В., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області 12 грудня 2008 року, ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 лютого 2018 року, ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2009 року, 24 квітня і 11 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, Міністерства праці та соціальної політики України, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій неправомірними, стягнення суми пенсії та моральної шкоди,

У С Т А Н О В И В:

У 2008 році ОСОБА_1 звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області з адміністративним позовом до Пенсійного фонду України, Міністерства праці та соціальної політики України, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій неправомірними, стягнення суми пенсії та моральної шкоди.

Луцький міськрайонний суд Волинської області постановою від 12 грудня 2008 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 березня 2009 року, в задоволенні позову відмовив. У касаційному порядку зазначені судові рішення позивач не оскаржував.

У 2018 році позивач звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області із заявою про роз`яснення постанови цього ж суду від 12 грудня 2008 року.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 лютого 2018 року провадження у справі за вказаною вище заявою закрито на підставі п. 4 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки ОСОБА_1 вже звертався до суду першої інстанції із заявою про роз`яснення постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2008 року і ухвалою цього ж суду від 28 лютого 2012 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2012 року, йому було відмовлено в роз`ясненні зазначеного судового рішення першої інстанції.

Не погодившись з такою ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку, і Львівський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 25 квітня 2018 року відмовив позивачу в задоволенні його скарги та залишив без змін ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 лютого 2018 року.

Після цього, у 2018 році позивач звернувся до Львівського апеляційного адміністративного суду із заявою про роз`яснення ухвали цього ж суду від 09 березня 2009 року .

Львівський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 11 червня 2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали цього ж суду від 05 березня 2009 року у справі № 9104/1743/09 (2а-484/08/0308) відмовив.

Не погодившись з такими судовими рішеннями першої та апеляційної інстанцій, а саме з: постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2008 року, ухвалою цього ж суду від 12 лютого 2018 року та ухвалами Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 березня 2009 року, 25 квітня та 11 червня 2018 року, ОСОБА_1 27 вересня 2019 року направив до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просив скасувати оскаржувані ним судові рішення першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення його позову, поданого у 2008 році.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд установив, що вона не відповідає вимогам ст. 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), з огляду на таке.

За приписами ч. 2 ст. 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються:

1) найменування суду касаційної інстанції; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові для фізичних осіб) особи, яка подає касаційну скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адреса електронної пошти, офіційна електронна адреса, за наявності; 3) судові рішення, що оскаржуються; 4) обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права; 5) вимоги особи, що подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції; 6) у разі необхідності - клопотання особи, що подає касаційну скаргу; 7) дата отримання копії судового рішення суду апеляційної інстанції, що оскаржується; 8) перелік матеріалів, що додаються.

Водночас у порушення п. 6 вказаної вище законодавчої норми скаржник не додав до своєї касаційної скарги клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2008 року, ухвали цього ж суду від 12 лютого 2018 року та ухвал Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 березня 2009 року, 25 квітня та 11 червня 2018 року.

Зокрема, відповідно до ч. 1, 2 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судові рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 5 ст. 333 цього Кодексу.

Однак, як убачається з матеріалів касаційної скарги, позивачем оскаржуються рішення, які були ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій в 2008, 2009 та 2018 роках. Тобто, скаржник пропустив строк звернення до суду касаційної інстанції більше ніж на десять років оскарження постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2008 року та ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 березня 2009 року, і більше ніж один рік - для оскарження ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 лютого 2018 року та ухвал Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня та 11 червня 2018 року.

Крім того, скаржник не виконав вимоги ч. 4 ст. 330 КАС України, згідно з якою до касаційної скарги додається, зокрема, документ про сплату судового збору за усі оскаржувані ним судові рішення у розмірі, визначеному Законом України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI).

За змістом підп. 3 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону № 3674-VI ставка судового збору за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Частиною 2 ст. 4 Закону № 3674-VI ставка судового збору за подання адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з підп. 5 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону № 3674-VI ставка судового збору за подання до адміністративного суду касаційної скарги на ухвалу суду становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на зазначене, за звернення до суду з цією касаційною скаргою скаржник повинен сплатити судовий збір або надати суду обґрунтовані підстави для звільнення його від сплати судового збору.

Згідно з ч. 2 ст. 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, установлених ст. 330 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 169 КАС України.

Відповідно до положень ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання передбачених вимог, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. У цій ухвалі зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Для усунення недоліків касаційної скарги Управлінню необхідно надати суду уточнену касаційну скаргу із зазначенням: правильного найменування суду касаційної інстанції; усіх судових рішень, які оскаржуються скаржником; перелік документів, що додані до цієї касаційної скарги, а також сплатити судовий збір у розмірі 83 767,50 грн за такими реквізитами: отримувач коштів - УК у Печерському районі/Печерський район/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38004897, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) - 899998, рахунок отримувача - 6007, код класифікації доходів бюджету - 22030102 «Судовий збір» (Верховний Суд, 055)», Символ звітності банку 207; Призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8); Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від (дата оскаржуваного рішення), ВЕРХОВНИЙ СУД (Касаційний адміністративний суд), номер справи, у якій сплачується судовий збір, або надати суду докази, які підтверджують, що позивач звільнений від сплати судового збору.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Ураховуючи викладене та керуючись ст. 169, 330, 332 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області 12 грудня 2008 року, ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 лютого 2018 року, ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2009 року, 24 квітня і 11 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, Міністерства праці та соціальної політики України, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій неправомірними, стягнення суми пенсії та моральної шкоди - залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк для усунення вказаних недоліків протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Саприкіна