Справа № 640/9886/19
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2019-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 жовтня 2019 року № 640/9886/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В. розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до третя особаДніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Громов Сергій Анатолійович, Державне підприємство «Сетам»
провизнання протиправними та скасування рішень.,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся з позовом Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві( далі по тексту - відповідач), треті особи - ОСОБА_2 , Державне підприємство «Сетам» про визнання протиправними дій Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві; визнання протиправним та скасування протоколу проведення прилюдних торгів № 397548 від 08.04.2019р. та акту про проведення прилюдних торгів на продаж житлової квартири АДРЕСА_1 ;

Ухвалою суду від 15.07.2019р. суддею Амельохіним В.В. відкрито провадження в адміністративній справі в порядку визначеному статтями 268-271, 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю дій та протиправністю прийнятих рішень, оскільки державний виконавець в порушення вимог ч.5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» реалізував житлову квартиру та не взяв до уваги наявність іншого рухомого майна та земельної ділянки у боржника. Такі дії призвели до того, що позбавили позивача єдиного житла.

Відповідач явку повноважного представника у судове засідання не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України. Відзиву на позовну заяву надав, однак подав через канцелярію суду копію матеріалів зведеного виконавчого провадження.

Третя особа 1 пояснень стосовно позовних вимог не надала.

Третя особа 2 проти позову заперечує з тих підстав , що дії державного виконавця, в тому числі, які пов`язанні з складанням протоколу та акту проведення прилюдних торгів є законними.

23.07.2019р., у зв`язку з тим, що у судове засідання позивач та відповідач та треті особи не прибули належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, суд, відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, прийшов до висновку за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Гевел Оленою Олегівною 22.02.2016р. відкрито виконавче провадження № ВП 50235171 з виконання виконавчого листа № 755/11569/15-ц виданого Дніпровським районним судом м. Києва від 12.10.2015р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Страхова компанія «ЗДОРОВО» боргу у розмірі 20428, 80 грн.

Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Гевел Оленою Олегівною 25.03.2016р. відкрито виконавче провадження № ВП 50635901 з виконання виконавчого листа № 1-кп/754/659/15 виданого Деснянським районним судом м. Києва від 17.03.2016р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 моральної шкоди у розмірі 100000, 00 грн.

Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Гевел Оленою Олегівною від 25.03.2016р. відкрито виконавче провадження № ВП 50635625 з виконання виконавчого листа № 1-кп/754/659/15 виданого Деснянським районним судом м. Києва від 17.03.2016р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 матеріальної шкоди у розмірі 387, 35 грн.

Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Гевел Оленою Олегівною від 25.04.2016р. винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження ВП № 5023517.

19.04.2019р. відповідачем прийнято акт про проведення торгів(аукціону) з реалізації арештованого майна на підставі Протоколу № 397548 проведення електронних торгів від 08.04.2019р. затверджено начальником Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві. В акті, зазначено, що відповідно до протоколу проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна від 08.04.2019 року № 397548, торги з реалізації нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 , а саме об`єкт нерухомості, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 , загальною площею 34,2 кв.м. відбулися

Переможцем електронних торгів оголошено учасника № 4 ОСОБА_2 .

Акт видано на підставі Протоколу № 397548 проведення електронних торгів від 08.04.2019р.

Не погоджуючись з оскаржуваними рішеннями, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини є Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. №1404-VIII (далі по тексту - Закон у редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Преамбулою Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. № 1404-VІІІ (далі по тексту - Закон № 1404-VІІІ) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VІІІ визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону №1404-VІІІ, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно до пункту 1 частини 1 статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», оскільки судове рішення щодо цивільного позову у кримінальному провадженні ухвалюється не за нормами ЦПК, які субсидіарно можуть бути застосовано при його розгляді, а його примусове виконання здійснює державна виконавча служба, то оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби при виконанні вироків, що стосуються вирішення цивільних позовів у кримінальному провадженні, підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст. 287 КАС України, оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, в якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різної юрисдикції, підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства. Наведені висновки відповідають правовому висновку, який Велика Палата Верховного Суду виклала у постанові від 14.03.2018р. (справа № 660/612/16-ц).

Відповідно до частин 1-2, 5-8 статті 48 Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення з виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

У разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Статтею 50 Закону встановлено, що звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику.

У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

Згідно статті 56 Закону, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Згідно з ч.1,2 ст.61 Закону реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено обороноздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження державним виконавцем було проведено опис та арешт майна боржника, а саме: земельної ділянки площею 0,3221 га за цільовим призначенням - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд будівельних організацій та підприємств, що розташована за адресою: Київська область, Броварський район, с.Погреби, кадастровий номер :01:043:0053.

12 травня 2017 року державним виконавцем було винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні для проведення оцінки описаного майна.

20 червня 2017 року експертом надано висновок про вартість описаного майна, згідно якого вартість вказаної земельної ділянки складає 1 217 860,00 гривень.

06 листопада 2017 року майно, на яке було накладено арешт та проведено його опис, визначено вартість описаного майна, не продалося навіть на третіх торгах за зниженою ціною до 852 502,00 гривень у зв`язку з відсутністю зареєстрованих учасників.

В подальшому державним виконавцем були направлені запити до державних органів, стосовно надання відомостей стосовно боржника ОСОБА_1 Будь - якої інформації, щодо боржника не надійшло, крім, відповіді Печерської філії ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», згідно якої, фізична особа з ідентифікаційним номером, присвоєним ОСОБА_1 , має відповідний рахунок.

Дані обставини встановленні ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02.04.2018р., залишеною без змін постановою Апеляційного суду міста Києва від 09.07.2018р.

Оскільки державним виконавцем здійснено всі заходи, щодо розшуку майна боржника, суд вважає, що ним правомірно вчинено дії, щодо реалізації нерухомого майна в рахунок погашення боргу, а саме: об`єкт нерухомості, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 , загальною площею 34,2 кв.м.

Крім того, суд зазначає, що позивач не надавав жодних доказів, щодо оскарження будь - яких дій державного виконавця, а також постанов, що були винесені ним під час примусового виконання рішення суду.

Стосовно позовної вимоги, щодо скасування протоколу та акту проведення прилюдних торгів, суд зазначає наступне:

Прилюдні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну.

Процедура реалізації майна на електронних торгах полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника електронних торгів, та складанні за результатами їх проведення акта про проведення електронних торгів, що передбачено пунктом 8 розділу X Порядку реалізації майна (Порядок N 2831/5), та вказано, що акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках, визначених законодавством.

Відповідно до частини першої статті 650 Цивільного кодексу України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару (частина перша статті 658 Цивільного кодексу України).

Таким чином, відповідно до приписів Цивільного кодексу України, процедура набуття майна на електронних торгах є різновидом договору купівлі-продажу. Сторонами договору купівлі-продажу, оформленого за результатами проведених електронних торгів, є продавці - державна виконавча служба та організатор електронних торгів, та покупець - переможець електронних торгів.

У справі про визнання недійсним правочину, укладеного за результатами проведення електронних торгів, в якості відповідачів мають залучатись всі сторони правочину - державна виконавча служба, організатор торгів та переможець.

У цій справі відповідачем залучено державну виконавчу службу, тобто лише одну сторону правочину (договору купівлі-продажу, оформленого за результатами торгів), та не залучено в якості відповідача покупця майна, фізичну особу - ОСОБА_2 , який не є суб`єктом владних повноважень, а тому не може бути співвідповідачем у даній справі.

Як, вбачається з матеріалів справи, протокол проведення електронних торгів № 397548 складався за результатом проведення торгів, що проводилися Державним підприємством "Сетам", та оформлено між переможцем торгів ОСОБА_2 та Заступником генерального директора з електронних торгів та розвитку підприємництва ДП "Сетам" Ворнік М.Г.

Враховуючи те, що протокол проведення електронних торгів, відповідачем, а саме державним виконавцем, не видавався то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Крім того, позивач має право звернутися з позовом про скасування протоколу проведення прилюдних торгів до ДП «Сетам» та ОСОБА_2 в порядку цивільного судочинства. (Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 05.06.2018 р. у справі № 910/856/17)

Згідно із пунктом 14 розділу X Порядку реалізації арештованого майна (Порядок N 2831/5) не пізніше наступного робочого дня після дня надходження на рахунок відділу державної виконавчої служби коштів від реалізації лота на підставі протоколу про проведення торгів, який надійшов на електрону адресу, державний виконавець складає акт про проведені торги і затверджує його у начальника відділу, якому він безпосередньо підпорядкований.

В акті про проведені електронні торги зазначається така інформація: ким, коли і де проводилися електронні торги; стисла характеристика реалізованого майна; прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - переможця електронних торгів, серія та номер документа, що посвідчує її особу, місце проживання (у разі якщо переможцем електронних торгів є юридична особа, зазначаються її найменування, місцезнаходження та код за ЄДРПОУ); сума, внесена переможцем електронних торгів за придбане майно; прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи (найменування юридичної особи) - боржника, її місце проживання (місцезнаходження); дані про правовстановлювальні документи, що підтверджують право власності боржника на майно (пункт 5 Розділу X Порядку реалізації арештованого майна (Порядок N 2831/5)).

Аналізуючи норми Порядку N 2831/5, суд зазначає, що складання акту про проведення електронних торгів є обов`язком, а не правом державного виконавця за результатами проведення електронних торгів. Будь-яких доказів, щодо наявності обставин, які могли перешкодити державному виконавцю виконати даний обов`язок, учасниками справи не надано, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що оскаржувані дії та рішення державного виконавця є законними, обґрунтованими та такими, що прийняті в межах повноважень та у спосіб визначений Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Під час розгляду справи доводи позивача були спростовані.

Згідно з ч. 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови у задоволенні вимог позивача, відшкодування судового збору останньому не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені положеннями ст. 255, ч. 1 ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 6 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення та оскаржені у порядку, передбаченому ст.ст. 292, 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя В.В. Амельохін