Справа № 420/5419/19
Суддя: Балан Я. В.
Дата ухвалення: 2019-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5419/19
УХВАЛА
23 жовтня 2019 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Балан Я.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Великобуяльницького сільського об`єднання територіальної громади Іванівського району Одеської області, про визнання протиправним дії,-
До Одеського окружного адміністративного суду, з позовною заявою звернулась ОСОБА_2 до Великобуяльницького сільського об`єднання територіальної громади Іванівського району Одеської області, про:
визнання протиправними дії Великобуяльницького сільського об`єднання територіальної громади Іванівського району Одеської області, щодо порушення процедури розгляду клопотання ОСОБА_1 , про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою ділянки згідно поданого клопотання.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року (суддя Гусев О.Г.), вищевказану позовну заяву було залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви десять днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачем.
Серед причин залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху було, зокрема, пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду з позовною заявою та не надання до позову заяви про поновлення цього строку та доказів поважності причин його пропуску (п. 5 ч. 1 ст. 171 КАС України).
На підставі розпорядження в.о. керівника апарату Одеського окружного адміністративного суду Барської О.О., №153 від 26 вересня 2019 року «Щодо повторного автоматизованого розподілу справи», адміністративну справу №420/5168/19 призначено на повторний автоматичний розподіл справ у зв`язку із звільненням ОСОБА_3 , з посади судді Одеського окружного адміністративного суду у відставку та на підставі рішення ВРП №2537/0/05-19 від 24.09.2019 року.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 вересня 2019 року, адміністративна справа №420/5419/19 була передана на розгляд головуючому судді Балан Я.В.
Суд зазначає, що позивач просить суд визнати протиправними дії Великобуяльницького сільського об`єднання територіальної громади Іванівського району Одеської області стосовно порушення процедури розгляду клопотання ОСОБА_4 , від 27 грудня 2018 року.
З вказаним позовом ОСОБА_5 , звернулась до суду 16 вересня 2019 року.
В обґрунтування пропуску строку звернення до адміністративного суду, представником позивача зазначено, що про порушення її прав ОСОБА_2 дізналася лише 22 березня 2019 року, отримавши відповідь Великобуяльницького сільського об`єднання територіальної громади Іванівського району Одеської області №Д-64/02-09. У підтвердження вищевказаного факту, представником позивача було надано копію листа №Д-64/02-09, датованого 16.01.2019 року.
Враховуючи вищевикладене, суд зазначив, що критично ставиться до тверджень позивача, що про порушення її прав вона дізналась лише 22 березня 2019 року, оскільки факт отриманням позивачем листа №Д-64/02-09 датованого 16 січня 2019 року саме 22 березня 2019 року не підтверджено жодними доказами.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2019 року, позовну заяву ОСОБА_1 до Великобуяльницького сільського об`єднання територіальної громади Іванівського району Одеської області, про визнання протиправним дії залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви десять днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачем.
У заяві про поновлення строку представником позивача було зазначено, що відповідь на заяву ОСОБА_1 від 27 грудня 2018 року, датовану 16 січня 2019 року, отримано ним особисто у територіальній громаді 22 березня 2019 року та позивач не має доступу до журналів вихідної кореспонденції відповідача, у зв`язку з чим, представник позивача звернувся до суду з відповідним клопотанням про витребування копії журналу вихідної кореспонденції від Великобуяльницького сільського об`єднання територіальної громади Іванівського району Одеської області.
Враховуючи вищевикладене суд зазначає.
Відповідно до ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Згідно ч.4 ст.161 КАС України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Частиною 2 статті 79 КАС України визначено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.
Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.
Тобто, збирати докази з власної ініціативи є правом суду, а не обов`язком. Позивач же навпаки, зобов`язаний надати до суду докази разом з позовною заявою.
Суд звертає увагу на те, що доказування - це діяльність суб`єктів доказування, яка здійснюється в урегульованому процесуальному порядку і спрямована на з`ясування дійсних обставин справи, прав і обов`язків сторін, встановлення певних обставин шляхом ствердження юридичних фактів, зазначення доказів, а також подання, прийняття, збирання, витребування, дослідження і оцінки доказів. Отже, доказування - з`ясування дійсних обставин справи.
Звідси мета доказування - переконати суд у достовірності наведених фактів. Обов`язок доказування покладається на сторін. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. У разі недостатності доказів суд вправі запропонувати представити докази тій стороні, яка несе обов`язок по доказуванню.
Однак це не означає, що суд зобов`язаний замість сторони у справі перекласти на себе тягар доказування та збирання доказів.
Суд звертає увагу, що завданням адміністративного судочинства є вирішення судом спорів, але він не є органом, який здійснює функцію суб`єкта на який покладений обов`язок щодо їх збирання.
Суд може сприяти в отриманні певних доказів водночас за певних умов.
Згідно ч. 1 ст. 80 Кодексу адміністративного судочинства України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане у строк, зазначений у частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 80 Кодексу адміністративного судочинства України у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено, зокрема, заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.
Суд звертає увагу, що позовна заява ОСОБА_1 до Великобуяльницького сільського об`єднання територіальної громади Іванівського району Одеської області, про визнання протиправним дії двічі залишалася Одеським окружним адміністративним судом без руху ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року (суддя Гусев О.Г.) та 03 жовтня 2019 року (суддя Балан Я.В.). Двічі позивачеві надавався термін для усунення недоліків позовної заяви десять днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачем. В ухвалі Одеського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2019 року зазначалося, що усунути недоліки позовної заяви необхідно шляхом надання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням поважних причин його пропуску та доказів на підтвердження їх поважності.
Проте, а ні позивач, а ні представники позивача (згідно копії довіреності наявній у матеріалах справи ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ) у порушення ч.4 ст.161, ч.2 ст.80 КАС України не зазначили, що вжили будь-які дії для отримання доказів по справі самостійно. Жодних письмових пояснень щодо того, що перешкоджало позивачеві самостійно звернутись до відповідача задля отримання необхідної інформації стосовно дати отримання відповіді від Великобуяльницького сільського об`єднання територіальної громади Іванівського району Одеської області, а відповідач у свою чергу відмовив у її наданні - суду не надано.
Суд наголошує, що критично ставиться до посилань позивача, що відповідь на заяву від 27 грудня 2019 року, датовану 16 січня 2019 року, було отримано її представником 22 березня 2019 року. Жодних доказів вищевказаному позивачем суду не надано. З позовною заявою до Одеського окружного адміністративного суду ОСОБА_10 , звернулась 16 вересня 2019 року.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що судом не встановлено достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.
Суд звертає увагу, що встановлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Дана правова позиція також висловлена Верховним Судом у постанові по справі №813/3950/17 від 25.10.2018 року.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, поновлення процесуального строку без об`єктивної наявності виключних підстав та наведення відповідних причин є порушенням принципу правової визначеності та порушує права учасників справи на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За практикою Європейського суду з прав людини, застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 171 КАС України, суд після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).
Відповідно до п. 9 ч. 4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (ч. 2 ст.123 КАС України).
Крім того, відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 до Великобуяльницького сільського об`єднання територіальної громади Іванівського району Одеської області, про визнання протиправним дії належить повернути позивачеві.
Суд роз`яснює, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду у порядку, передбаченому законом.
Керуючись ст.ст.120, 122, 169, 171, 243, 248 КАС України, суд,-
Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду в порядку, передбаченому законом.
Копію ухвали разом з адміністративним позовом та всіма доданими до нього матеріалами надіслати позивачу.
Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Балан Я.В.