Справа № 540/1486/19
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/1486/19

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Хом`якової В.В.,

при секретарі: Перебийніс Н.Ю.,

за участю представника позивача Кермач А . І ., представника відповідача Бондар І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 21.02.2019 р. № 00441405 та № 00431405,

встановив:

18 липня 2019 року фізична особа - підприємець ОСОБА_3 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_3 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі - відповідач, ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі), у якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення про застосування фінансових санкцій від 21.02.2019 року №00441405 у сумі 4750 грн. та від 21.02.2019 року №00431405 у сумі 99325,42 грн., що прийняті Головним управлінням ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.07.2019 р. справу передано на розгляд судді Ковбій О.В.

У зв`язку із перебуванням судді Ковбій О.В. у плановій щорічній відпустці, матеріали справи № 540/1486/19 протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями передано на розгляд судді Хом`яковій В.В.

Ухвалою судді Хом`якової В.В. від 12.08.2019 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 06.09.2019 р.

Протокольною ухвалою суду від 06.09.2019 року оголошено перерву в судовому засіданні до 09.10.2019 року.

В судовому засіданні 09.10.2019 року проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Відповідно до змісту позовної заяви свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що фактична перевірка газової АЗС за адресою: АДРЕСА_1 , діяльність у якій здійснює ФОП ОСОБА_3 , була проведена посадовими особами відповідача з порушенням процедури, передбаченої Податковим кодексом України, а саме акт проведення фактичної перевірки та акт проведення контрольної розрахункової операції складено за відсутності позивача або його уповноваженої особи. При цьому позивач звертає увагу, що акт фактичної перевірки від 09.01.2019 р. складено раніше, ніж акт контрольної закупівлі від 17.01.2019 р., що на думку позивача, свідчить про фальсифікацію матеріалів перевірки. По суті встановлених податковим органом правопорушень позивач зазначає, що виявлені контролюючим органом порушення підпунктів 4.2.5.6 розділу 4, підпунктів 10.2.10, 10.3.1.3 розділу 1043 Інструкції про порядок приймання, зберігання, відпуску та обліку нафти та нафтопродуктів на підприємствах та організаціях України, затвердженої спільним наказом Мінтрансзв`язку України, Мінекономіки України, Держспоживстандарту України № 281/171/578/155 від 20.05.2005 року, не відповідають цілям, що визначені в наказі ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі № 6 від 03.01.2019, внаслідок чого відповідачем порушено вимоги Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності від 05.04.2007 р № 877-V. Щодо висновку контролюючого органу про незабезпечення ФОП ОСОБА_3 обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, то позивач зазначає, що форма і порядок ведення Книги обліку доходів і витрат не передбачає ведення залишку товарних запасів фізичними особами-підприємцями, що перебувають на загальній системі оподаткування. Крім того, поняття "запаси" визначено Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку "запаси". Проте, дія Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" не поширюється на таку категорію суб`єктів господарювання, як фізичні особи - підприємці.

02.09.2019 року представником відповідача надано суду відзив на позов, яким вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки в ході проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_3 було встановлено не ведення в порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації та здійснення продажу товарів (послуг), що не відображені в такому обліку на загальну суму 49662,21 грн., що стало підставою для застосування до позивача штрафних санкцій, передбачених ст. 20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", в сумі 99 324,42 грн. Також у ході перевірки встановлено порушення позивачем пункту 11 розділу ІІ Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою правління НБУ від 29.12.2017 р. № 148, а саме: не оприбуткування (несвоєчасне оприбуткування) готівки в день одержання у касовій книзі на загальну суму 950,0 грн., що стало підставою для застосування до позивача штрафних санкцій, передбачених Указом Президента України від 12.06.1995 р. № 436/95 " Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" у сумі 4750,00 грн. Відповідач вважає, що при винесенні оскаржуваних податкових повідомлень - рішень діяв виключно в межах норм діючого законодавства.

Дослідивши подані сторонами докази, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд вказує наступне.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, у період з 09 по 17 січня 2019 року уповноваженими особами ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі відповідно до направлень на проведення перевірки від 09.01.2019 № 0005, 0006 та наказу ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі від 03.01.2019 № 6 "Про проведення фактичних перевірок" було здійснено перевірку об`єкта - газової АЗС за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_3 з метою перевірки дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

17.01.2019 р. за результатами проведеної фактичної перевірки контролюючим органом складено акт за № 0006/21/22/РРО/НОМЕР_2, за змістом якого, зокрема,

- у п.п. 2.2.13. р.2 " Описова частина" відображено факти, встановлені в ході перевірки:

1) проведення розрахункової операції з продажу скрапленого газу без застосування РРО - відповідний розрахунковий документ не роздруковано. Сума проведеного розрахунку додається в акті контрольно-розрахункової операції - 950 грн., перелік розрахункових операцій платника за 12.01.2019 р. додається (додаток № 1). Таким чином, ЕККА у режимі реєстрації відпуску пального не забезпечує у єдиному нерозривному технологічному циклі реєстрацію об`єму та вартості відпущеного пального, управління відпусканням пального тощо, та не забезпечує занесення інформації про об`єм відпущеного пального до оперативної пам`яті фіскального блока - у звітах РРО зазначено: "відпуску ПММ не було", "резервуари не активні". Тобто ЕККА (РРО) не працює в єдиному технологічному циклі з ПРК;

2) не забезпечено ведення в порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів, які не відображені в такому обліку. На АГЗС облік реалізованих товарів не ведеться - відсутні форми обліку нафтопродуктів № 13-НИ, № 17-НИ, змінні звіти форми № 14-ГС тощо. Крім того, РРО не працює в єдиному (нерозривному) технологічному циклі з ПРК, що унеможливлює забезпечення обліку реалізації нафтопродуктів через РРО. Загальний обсяг (у грошовому виразі) реалізації не облікованого пального фактично встановлений: 48712,21 (звіти РРО) + 950,00 (акт КРО) = 49 662,21 грн.,

3) не забезпечено оприбуткування в книзі обліку (касовій книзі КОРО тощо) готівкових коштів у розмірі 950,00 грн., які надійшли до кас 12.01.2019 р. в рамках проведення контрольної розрахункової операції. Без оформлення готівкових коштів первинними документами (фіскальним чеком продажу товарів, прибутковим - касовим ордером, квитанцією тощо), оприбуткувати їх не є можливим - немає підстав для оприбуткування.

Вказані факти встановлені у період з 09.01.2019 по 17.01.2019 включно.

На підставі вказаних висновків акту фактичної перевірки ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі 21.02.2019 прийнято податкові повідомлення - рішення:

- № 00431405, яким за порушення п.1, п.12 ст.3 Закону України № 265/95-ВР від 06.07.1995 "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", до позивача застосовано штрафну санкцію у сумі 99 325,42 грн. (в тому числі 1 грн. штрафу за не проведення розрахункової операції через РРО + 99324 грн. 42 коп. штрафу за неведення обліку товарних запасів та здійснення продажу товарів, що не відображені в обліку),

- № 00441405, яким за порушення п.11 розділу 2 Постанови про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні № 148 від 29.12.2017 р., до позивача застосовано штрафну санкцію у сумі 4750,00 грн.

На погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями - рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Обов`язки та компетенція контролюючих органів, повноваження їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України №2755-VI від 02.12.2010 (надалі - ПК України).

В силу приписів пункту 61.1 статті 61 цього Кодексу, податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу контролюючі органи мають право проводити, зокрема, фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно з пунктами 80.1., 80.2 статті 80 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з підстав, в тому числі… у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (пункт 80.2.2).

Посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів, зокрема, направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки, службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

Як вбачається із матеріалів справи, фактична перевірка була проведена відповідачем на підставі п. 80.2.2 ст.80 ПК України відповідно до наказу ГУ ДФС у Херсонській області, АРК, м. Севастополі від 03.01.2019 р. № 6, направлень на перевірку від 09.01.2019 р. № 0005, 0006 (видані на двох ревізорів - інспекторів ДФС, які проводили перевірку).

ФОП ОСОБА_3 підтвердив своїм підписом факт пред`явлення йому зазначених вище направлень на перевірку, тобто допустив представників контролюючого органу до проведення перевірки.

При цьому, суд не бере до уваги доводи позивача щодо невручення йому наказу про проведення фактичної перевірки, оскільки платник податку, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки, зокрема фактичної щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до податкової перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20.02.2018 у справі № 826/1205/16.

Відповідно до п.п. 20.1.11. п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити контрольні розрахункові операції до початку перевірки платника податків щодо дотримання ним порядку проведення готівкових розрахунків та застосування реєстраторів розрахункових операцій. Товари, отримані службовими (посадовими) особами контролюючих органів під час проведення контрольної розрахункової операції, підлягають поверненню платнику податків у непошкодженому вигляді. У разі неможливості повернення такого товару відшкодування витрат здійснюється відповідно до законодавства з питань захисту прав споживачів.

Як встановлено судом та підтверджується актом проведення контрольної розрахункової операції від 17.01.2019 р. за № 001/21/22, що " 12.01.2019 року приблизно о 10:50 год. проведено заправку скрапленим газом автомобіля "Lexus GX 470" держ. № НОМЕР_1 у кількості 74,8 л. газу вартістю 12,70 грн./л на загальну суму 950,00 грн. Особі, які провадить розрахунки (автозаправник), передано готівкові кошти за отримані товари. При проведенні розрахунку РРО не застосований, відповідний розрахунковий документ не роздрукований. Вказані факти зафіксовані фото та відеозаписом".

Згідно пункту 86.5 статті 86 ПК України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності). Підписання акта (довідки) здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.

У разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції.

У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта (довідки) перевірки чи неможливості його вручення платнику податків або його законним представникам чи особі, яка здійснювала розрахункові операції з будь-яких причин, такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. У зазначених в цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт або робиться позначка в акті або довідці про результати перевірки.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами проведеної фактичної перевірки посадовими особами ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі складено акт фактичної перевірки, який фіксує початок перевірки 09.01.2019 о 15 год. 06 хвил. та закінчення перевірки 17.01.2019 о 14 год. 00 хвил., акт зареєстровано в органі ДФС 17.01.2019 за № 0006/21/22/РРО/НОМЕР_2.

У зв`язку з відмовою позивача від ознайомлення, підпису та отримання вказаного акту інспекторами контролюючого органу складено акт відмови від 17.01.2019 № 003/21/22 та відповідно до приписів пункту 86.5 статті 86 ПК України акт проведення контрольної розрахункової операції від 17.01.2019 за № 001/21/22 та акт фактичної перевірки від 17.01.2019 № 0006/21/22/РРО/НОМЕР_2 направлено на адресу ФОП ОСОБА_3 засобами поштового зв`язку та вручено останньому, що не заперечується позивачем.

Суд вважає необґрунтованим довід позивача про те, що акт фактичної перевірки складений раніше, ніж акт проведення контрольної розрахункової операції, оскільки, як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, обидва вказані акти складені однією датою, 17.01.2019. При цьому, твердження позивача про те, що акт фактичної перевірки датований 09.01.2019 , є помилковим, оскільки це дата початку перевірки, сам акт зареєстрований в органі ДФС від 17.01.2019 за № 0006/21/22/РРО/НОМЕР_2.

Що стосується правомірності прийняття відповідачем оскаржуваних податкових повідомлень - рішень , то суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 № 265/95-ВР (далі - Закон № 265/95-ВР), Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим постановою Правлінням Національного банку України № 148 від 29.12.2017 ( далі - Положення № 148).

Як зазначалось вище, під час проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_3 було встановлено не проведення через РРО розрахункової операції з продажу скрапленого газу вартістю 950,00 грн., що, за позицією відповідача, є порушенням п. 1 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 р. № 265/95-ВР " Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Згідно зі ст. 2 Закону № 265/95-ВР розрахункова операція - це приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Пунктом 1 статті 3 Закону № 265/95-ВР передбачено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані, зокрема, проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Відтак, за порушення п. 1 ст.3 цього Закону, а саме: за не проведення розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій відповідно до п.1 ст. 17 Закону України "Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 року №265-95 у разі встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту не застосування РРО застосовано фінансову санкцію (вчинено вперше протягом перевіряємого періоду) у розмірі 1,00 грн.

Враховуючи, що у змісті позову, позивачем вказане порушення ніяким чином не спростовано, а також у ході розгляду справи не надано доказів на спростування висновків контролюючого органу, тому суд приходить до висновку, що у цій частині податкове повідомлення рішення від 21.02.2019 року № 00431405 є правомірним та скасуванню не підлягає.

Щодо висновку відповідача про порушення ФОП ОСОБА_3 . пункту 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 р. № 265/95-ВР " Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" внаслідок не забезпечення ведення в порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів, які не відображені в такому обліку, то судом встановлено наступне.

Як вище зазначено судом, актом фактичної перевірки від 17 січня 2019 року №0006/21/22/РРО/НОМЕР_2 встановлено відсутність на АГЗС обліку реалізованих товарів, що виразилося у відсутності форм обліку нафтопродуктів № 13-НП, № 17-НП, змінні звіти форми № 14-ГС тощо. Крім того, РРО не працює в єдиному (нерозривному) технологічному циклі з ПРК, що унеможливлює забезпечення обліку реалізації нафтопродуктів через РРО. Загальний обсяг (у грошовому виразі) реалізації не облікованого пального фактично встановлений: 48 712,21 (звіти РРО) + 950,00 (акт КРО) = 49 662,21 грн.

За вказане порушення до позивача застосована штрафна санкція згідно статті 20 Закону № 265/95-ВР у вигляді подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації (49 662,21*2=99324,42 грн.).

Надаючи правову оцінки цій частині спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону України № 265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані, серед іншого, вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

З метою впорядкування процесу приймання, зберігання та відпуску скрапленого газу споживачам, наказом Міністерства палива та енергетики України 03.06.2002 N332, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 квітня 2003 року за N331/7652, затверджено Інструкцію про порядок приймання, зберігання, відпуску та обліку газів вуглеводневих скраплених для комунально-побутового споживання та автомобільного транспорту (далі Інструкція №332).

Згідно з розділом 1 Інструкції, ця Інструкція встановлює єдиний порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку газів вуглеводневих скраплених для комунально-побутового споживання та автомобільного транспорту і використовується на газонаповнювальних станціях (ГНС), газонаповнювальних пунктах (ГНП), автогазозаправних станціях (АГЗС) та автогазозаправних пунктах (АГЗП) незалежно від форм власності.

Розділом 9 Інструкції №332 встановлено порядок приймання-здавання зміни та складання змінного звіту на АГЗС (АГЗП).

Так, на АГЗС (АГЗП) проводиться оперативний контроль за кількістю СВГ, результати якого використовуються для ведення обліку, звіряння кількості отриманого і відпущеного СВГ. Кількісний облік руху СВГ на АГЗС (АГЗП) ведеться за змінним звітом за формою N 14-ГС.

Під час приймання-здавання зміни касири і оператори АГЗС (АГЗП) спільно:

- визначають залишки СВГ на кінець зміни з урахуванням залишків на початок зміни, надходження СВГ за зміну, яке підтверджені відповідними документами, та кількості відпущеного газу за зміну за сумарними показниками лічильників усіх газозаправних колонок;

- вимірюють рівні наповнення скрапленим газом резервуарів АГЗС (АГЗП) і за результатами проведених вимірювань визначають об`єм СВГ;

- роздруковують на РРО фіскальний звітний чек і визначають обсяг виторгу за зміну;

- передають по зміні залишок грошових коштів.

Після закінчення кожної зміни касиром і оператором складається змінний звіт за формою N 14-ГС в двох примірниках, з яких один - з додатком до нього первинних документів на приймання і відпуск СВГ передається в бухгалтерію підприємства, а другий - залишається на АГЗС (АГЗП).

Системний аналіз вказаних приписів законодавства дає суду підстави вважати, що Інструкцією № 332 встановлено спосіб та порядок здійснення обліку товару (скрапленого газу), який залишається після його реалізації, шляхом позмінного складання касиром (оператором) змінних звітів за формою № 14-ГС.

Як вбачається з матеріалів справи, у ході проведення фактичної перевірки, за результатами якої винесено оскаржувані податкові повідомлення - рішення, посадовими особами ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі було зроблено запит, яким, повідомлено ФОП ОСОБА_3 . про необхідність надання документів, в тому числі, змінні звіти за формою № 14-ГС. Вказаний запит отримано позивачем 14.01.2019 року, що підтверджується його підписом наприкінці першої сторінки запиту.

Проте, вимоги вказаного запиту від 14.01.2019 року у ході фактичної перевірки позивачем не виконані, змінні звіти за формою № 14-ГС контролюючому органу не надані. Також не були надані вони і в судове засідання.

Враховуючи наведене, суд вважає правильним висновок відповідача про те, що позивачем порушено вимоги п. 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР в частині не ведення обліку товарних запасів, в порядку встановленому законодавством України, за місцем їх реалізації.

Згідно зі ст. 20 Закону № 265/95 до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості не облікованих товарів, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про правомірність нарахування Головним управлінням Державної фіскальної служби у Херсонській області, АРК та м. Севастополі позивачеві штрафних санкцій в сумі 99 324,42 грн., а відтак і про відсутність правових підстав для скасування у цій частині податкового повідомлення-рішення № 00431405 від 21 лютого 2019 року.

Щодо доводу позивача про те, що виявлені у ході фактичної перевірки порушення Інструкції № 332 не відповідають меті перевірки, визначеної у наказі про її призначення від 03.01.2019 р. № 6, то суд зазначає наступне.

Як зазначалося вище, наказом ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі від 03.01.2019 р. № 5 "Про проведення фактичних перевірок" наказано організувати у січні поточного року проведення фактичних перевірок платників податків згідно переліку, в тому числі і щодо ФОП ОСОБА_3 .

При цьому, метою перевірки є дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

За результатом проведеної фактичної перевірки встановлено, серед іншого, порушення позивачем приписів п. 12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг". Відповідно до преамбули вказаного Закону, він визначає правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Таким чином, встановлене у ході фактичної перевірки порушення позивачем пункту 12 ст. 3 Закону № 265/95 відповідає меті перевірки, визначеній у наказі відповідача від 03.01.2019 р. № 6, чим спростовується вказаний довід позивача.

Довід позивача про не розповсюдження на фізичних осіб - підприємців вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року № 996-ХІV суд не приймає його до уваги як такий, що не стосується даних спірних правовідносин, оскільки акт фактичної перевірки від 17.01.2019 року на містить висновків щодо порушення позивачем приписів вказаного Закону.

Щодо висновку відповідача про порушення ФОП ОСОБА_3 . пункту 11 розділу 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 148 від 29.12.2017 р., внаслідок не забезпечення оприбуткування готівкових коштів, які надійшли до каси у загальній сумі 950,00 грн., то судом встановлено наступне.

Як вище зазначено судом, актом фактичної перевірки від 17 січня 2019 року №0006/21/22/РРО/НОМЕР_2 встановлено незабезпечення позивачем оприбуткування в книзі обліку (касовій книзі КОРО тощо) готівкових коштів у розмірі 950,00 грн., які надійшли до кас 12.01.2019 в рамках проведення контрольної розрахункової операції. Без оформлення готівкових коштів первинними документами (фіскальним чеком продажу товарів, прибутковим - касовим ордером, квитанцією тощо), оприбуткувати їх не є можливим - немає підстав для оприбуткування.

За вказане порушення до позивача застосована штрафна санкція згідно абз. 3 ст. 1 Указу Президента України № 436/95-ВР від 12.06.1995 року "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" у вигляді п`ятикратного розміру неоприбуткованої суми за неоприбуткування (неповне або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки ( 950,00*5=4750,00 грн.).

Вказані обставини сторонами не заперечуються, підтверджені матеріалами перевірки, наданими фотографіями, показами свідка ОСОБА_6 , який пояснив, що контрольну закупку здійснив ОСОБА_7 Представником позивача в судовому засіданні факт не проведення операції придбання газу без застосування РРО визнається.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України "Про Національний банк" № 679-XIV від 20.05.1999, Національний банк видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов`язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб.

На виконання вимог Закону України "Про Національний банк України" з метою удосконалення та приведення у відповідність до вимог нормативно-правових актів України Правління Національного банку України затвердило Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні від 29.12.2017 р. № 148, яке на момент виникнення спірних правовідносин ( січень 2018 р.) діяло в редакції постанови Правління Національного банку № 54 від 24.05.2018 р. (далі по тексту - Положення № 148).

Відповідно до підпункту 18 пункту 3 розділу I " Загальні положення" Положення № 148 оприбуткування готівки - проведення суб`єктами господарювання обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі/книзі обліку доходів і витрат ( в редакції постанови Національного банку 29.12.2017 р. № 148).

При цьому, оприбуткування готівки - проведення суб`єктами господарювання обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі/книзі обліку доходів і витрат/книзі обліку доходів/фіскальному звітному чеку/розрахунковій квитанції ( підпункт 18 пункту 3 розділу I в редакції постанови Національного банку № 54 від 24.05.2018 р.)

Приписи пункту 11 розділу ІІ " Вимоги до організації готівкових розрахунків" цього Положення, в редакції постанови Національного банку № 54 від 24.05.2018 р., мали таку редакцію, зокрема, готівка, що надходить до кас, оприбутковується в день одержання готівки у повній сумі.

Оприбуткуванням готівки в касах установ/підприємств та їх відокремлених підрозділів, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

Оприбуткуванням готівки в касах фізичних осіб-підприємців, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх товарними чеками (квитанціями) і веденням книги обліку доходів і витрат (або книги обліку доходів), є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у книзі обліку доходів і витрат (або книзі обліку доходів) на підставі товарних чеків (квитанцій).

Оприбуткуванням готівки в касах відокремлених підрозділів установ/підприємств, а також у касах фізичних осіб-підприємців, які проводять готівкові розрахунки із застосуванням РРО та/або КОРО без ведення касової книги, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень на підставі даних розрахункових документів шляхом формування та друку фіскальних звітних чеків і їх підклеювання до відповідних сторінок КОРО/занесення даних розрахункових квитанцій до КОРО.

Суб`єкти господарювання, які проводять готівкові розрахунки із застосуванням РРО та/або КОРО, використовують КОРО для:

1) підклеювання та зберігання фіскальних звітних чеків на відповідних сторінках КОРО;

2) здійснення операцій із розрахунковими квитанціями в разі виходу з ладу РРО чи відключення електроенергії;

3) обліку ремонтів, робіт з технічного обслуговування, перевірок конструкцій та програмного забезпечення РРО.

З огляду на викладене, оприбуткуванням готівки, зокрема, у касах фізичних осіб-підприємців, які проводять готівкові розрахунки із застосуванням РРО та КОРО без ведення касової книги, є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО і їх підклеювання до відповідних сторінок КОРО.

Отже, суд вважає, що виконання цих дій в сукупності може свідчити про належне оприбуткування готівкових коштів.

Натомість, як вище встановлено судом, господарська операція з продажу скрапленого газу на суму 950,00 грн. 12.01.2019 року була проведена позивачем без застосування РРО, а тому не могла бути включена у фіскальний звітний чек за 12.01.2019 року.

З огляду на викладене суд вважає правильними висновки контролюючого органу щодо незабезпечення позивачем оприбуткування в КОРО готівкових коштів у розмірі 950,00 грн., які надійшли до кас 12.01.2019 р. в рамках проведення контрольної розрахункової операції.

Абзацом 3 ст. 1 Указу Президента України від 12.06.1995 року №436/95 "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" встановлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб`єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються НБУ, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема за не оприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п`ятикратному розмірі не оприбуткованої суми.

З огляду на викладене та зважаючи, що відсутність здійснення позивачем обліку готівкових коштів є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність, суд приходить до висновку про правомірність нарахування Головним управлінням Державної фіскальної служби у Херсонській області, АРК та м. Севастополі позивачеві штрафних санкцій в сумі 4 750,00 грн., а відтак і про відсутність правових підстав для скасування податкового повідомлення-рішення № 00441405 від 21 лютого 2019 року.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідачем доведено правомірність прийняття оскаржуваних податкових повідомлень - рішень, а позивачем не надано доказів на їх спростування, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 139, 243-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

У задоволенні позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 21.02.2019 р. № 00441405 та № 00431405 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 15 жовтня 2019 р.

Суддя Хом`якова В.В.

кат. 108080100