Справа № 819/1574/17
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1574/17

16 жовтня 2019 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Чепенюк О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кухар О.Л.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

28.09.2017 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 22.03.2017.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.03.2017 позивач отримав податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Тернопільській області від 22.03.2017 №, яким йому збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у розмірі 1 158 381,76 грн. ОСОБА_1 стверджує, що Тернопільським обласним управлінням АТ «Ощадбанк» не було прощено суму його боргу за кредитом, не повідомлено позивача про анулювання боргу у спосіб, визначений статтею 164 Податкового кодексу України (далі ПК України), тому кредитор в особі банку зобов`язаний виконати обов`язки податкового агента.

Крім того, позивач зазначає, що Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань», зокрема, встановлено, що не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 01.01.2014, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 01.01.2014. Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 01.01.2015.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.12.2017, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2018, задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 22.03.2017.

Постановою Верховного Суду від 17.07.2019 касаційну скаргу Головного управління ДФС у Тернопільській області задоволено частково, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.12.2017 та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2018 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

07.08.2019 дана справа надійшла до Тернопільського окружного адміністративного суду, за результатами повторного автоматизованого розподілу справи визначено суддю для її розгляду.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 12.08.2019 прийнято справу до провадження, постановлено судовий розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено у справі підготовче судове засідання на 24.09.2019.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 13.08.2019 витребувано у філії-Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк» письмові пояснення та належним чином засвідчені документи, за наявності яких можливо достовірно встановити причини анулювання кредитором (банком) спірної суми заборгованості позивача ОСОБА_1 , а також природу цієї заборгованості та її складові: суму боргу (кредиту), нараховані проценти, штрафи тощо, а також доказів повідомлення банком ОСОБА_1 про прощення (анулювання) боргу (том 1 а.с.215-217).

06.09.2019 до суду надійшли письмові пояснення ОСОБА_1 (том 1 а.с.222-223), у яких він вказує на те, що банком не було здійснено прощення (анулювання) боргу, оскільки обов`язковою ознакою анулювання кредитором заборгованості є прощення боргу внаслідок чого зобов`язання припиняється повністю. У даному випадку відбулося відшкодування банком безнадійної заборгованості позивача за рахунок спеціального резерву, що не є припиненням зобов`язання, як боржника, перед кредитором, про що банк листом повідомив позивача та продовжує претензійно-позовну роботу щодо стягнення кредитної заборгованості.

19.10.2019 на виконання ухвали суду від 13.08.2019 про витребування доказів від філії-Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк» на адресу суду надійшли письмові пояснення (том 1 а.с.233-234), у яких підтверджено факт укладення між ОСОБА_3 та банком договору відновлювальної лінії №11, згідно якого банк надав позивачу в кредит грошові кошти у розмірі 154 500,0 доларів США. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 27.08.2010 у справі №2-71111/2010 з ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за невиконання умов вказаного договору у сумі 193 595,67 доларів США, що еквівалентно 1 527 469,84 грн. 25.12.2014 було відшкодовано за рахунок спеціального резерву, який сформовано в повному обсязі в сумі 186 640,15 доларів США, безнадійну заборгованість фізичної особи ОСОБА_1 за кредитним договором №11 від 11.07.2008. На даний час філія-Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» вживає заходи по стягненню заборгованості з ОСОБА_1 , зокрема 03.05.2018 з позивача стягнуто кошти в сумі 32 112,99 доларів США, що еквівалентно 839 917,41 грн, які зараховані на погашення кредитної заборгованості.

Ухвалою суду від 24.09.2019, постановленою судом у судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати, розгляд справи відкладено на 02.10.2019 у зв`язку з неякою у судове засідання представника відповідача та поданням ним відповідного клопотання.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 02.10.2019 закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 16.10.2019.

У судових засіданнях позивач підтримав позовні вимоги з мотивів, наведених в позовній заяві, просив задовольнити позовні вимоги. Наголошував на тому, що прощення (анулювання) йому боргу банком не відбулось, оскільки відсутнє рішення банку про прощення ОСОБА_1 боргу за кредитним договором. Мало місце відшкодування банком за рахунок свого страхового резерву кредитної заборгованості позивача, що не є анулюванням (прощенням) боргу в розумінні абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України та свідчить про відсутність підстав для включення 4 636 572,04 грн до складу загального місячного (річного) оподаткованого доходу і, як наслідок, виникнення у позивача обов`язку щодо їх декларування як отриманого додаткового блага та сплати відповідних сум податків.

У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги заперечила, у задоволенні позову просила відмовити з підстав, викладених у запереченнях на позов, що подавалися до суду при первинному розгляді справи у суді першої інстанції. Додатково зазначила, що в січні 2015 року банком здійснено нарахування (виплату) доходу на користь позивача в сумі 4 636572,04 грн за ознакою « 126» - додаткове благо, відомості про це відображено в податковому розрахунку форми №1-ДФ за перший квартал 2015 року. Оскільки позивачем не включено інформації про отримання додаткового блага у вигляді суми боргу платника податків, анульованого (прощеного) кредитором, до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік, поданої до податкового органу 14.01.2016, Головним управлінням ДФС у Тернопільській області правомірно та на законних підставах винесено податкове повідомлення-рішення від 22.03.2017 № про збільшення ОСОБА_1 грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 926 705,41 грн та застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 231 676,35 грн.

Суд, заслухавши вступне слово (пояснення) позивача, представника відповідача, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи письмовими доказами, та враховуючи висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 17.07.2019 у цій справі, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Між ОСОБА_1 та Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії-Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» було укладено договір відновлювальної лінії (кредитний договір) №11 від 11.07.2008 в іноземній валюті, згідно якого банк надав позивачу (позичальнику) в кредит грошові кошти у розмірі 200 000,00 доларів США. Станом на 01.01.2009 залишок основного боргу складав 154 500,00 доларів США, що підтверджується довідкою філії-Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» від 05.06.2018 №117.20-1211/540 (том 1 а.с.152).

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 27.08.2010 у справі №2-7119/2010 стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за невиконання умов договору відновлювальної лінії №11 від 11.07.2008 в сумі 193 595,67 доларів США, з них: 154 500,00 доларів США -заборгованість за кредитом, 32 449,21 доларів США - заборгованість по нарахованих відсотках, 3584,40 доларів США - пеня по кредиту, 3061,95 доларів США пеня по прострочених відсотках, що у гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ складала 1 527 469,84 грн (том 1 а.с.242).

25.12.2014 правлінням АТ «Ощадбанк» відповідно до вимог Положення про порядок формування та використання банками України резервів для відшкодування можливих втрат за активними банківськими операціями, затвердженого постановою правління Національного банку України від 25.01.2012 №23 (зі змінами і доповненнями), та Положення про відшкодування безнадійної заборгованості за кредитними операціями фізичних осіб в установах АТ «Ощадбанк» за рахунок спеціального резерву, затвердженого постановою правління АТ «Ощадбанк» від 22.10.2014 № 812 (зі змінами і доповненнями), було постановлено:

1. Відшкодувати за рахунок спеціального резерву, який сформовано в повному обсязі в сумі 186 640,15 доларів США, безнадійну заборгованість фізичної особи ОСОБА_1 за кредитним договором №11 від 11.07.2008 (філія Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк»), а саме:

- заборгованість за основним боргом за кредитом, яка обліковується на рахунку № НОМЕР_1 , у сумі 154 500,00 доларів США;

- заборгованість за нарахованими доходами, яка обліковується на рахунку № НОМЕР_2 , у сумі 32 140,15 доларів США;

2. Провести відшкодування безнадійної заборгованості за основним боргом за кредитом у сумі 154 500,00 доларів США за рахунок спеціального резерву під заборгованість за кредитами, який не враховано в податковому обліку;

3. Провести відшкодування безнадійної заборгованості за нарахованими доходами в сумі 32 140,15 доларів США за рахунок спеціального резерву під заборгованість за простроченими нарахованими доходами, який не враховано в податковому обліку;

4. Відшкодовану безнадійну заборгованість за основним боргом та нарахованими доходами за кредитом обліковувати на позабалансових рахунках №9611;

5. Філії-Тернопільському обласному управлінню АТ «Ощадбанк» вжити повний комплекс заходів щодо стягнення відшкодованої за рахунок спеціального резерву безнадійної заборгованості згідно з вимогами Положення про організацію роботи з проблемними активами в установах АТ «Ощадбанку» в новій редакції, затвердженій постановою правління АТ «Ощадбанк» від 21.05.2012 №284, та повідомити ОСОБА_1 або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання боржнику особисто під підпис повідомлення про відшкодування за рахунок спеціального резерву кредитної заборгованості з збереженням права АТ «Ощадбанк» вжити повний комплекс заходів щодо стягнення в подальшому кредитної заборгованості відповідно до чинного законодавства України (том 1 а.с.224, 233-234).

Філія-Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» листом від 17.01.2015 №29-02/31/135 проінформувала позивача про те, що непогашена частина кредитної заборгованості у розмірі 186 640,15 доларів США відшкодована банком за рахунок резерву відповідно до вимог законодавства та відображено цю інформацію у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 1-ФД) (том 1 а.с.243-245). Вказано, що відшкодування за рахунок резерву заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення претензійно-позовної роботи банку. Банк зберігає за собою право вжити комплекс заходів щодо стягнення в подальшому кредитної заборгованості відповідно до чинного законодавства України. Вказаний лист ОСОБА_1 отримав 25.01.2019, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (том 1 а.с.246).

Також філія-Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» відобразила суму боргу 4 636 572,04 грн (186 640,15 доларів США) відшкодованого позивачу за рахунок страхового резерву, в Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було відшкодовано, а саме у звітності за І квартал 2015 року з ознакою доходу « 126» - додаткове благо (том 1 а.с.243-245).

ОСОБА_1 14.01.2016 подав до податкового органу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік, у якій відсутня інформація про отримання додаткового блага у вигляді суми боргу платника податків, анульованого (прощеного) кредитором (том 1 а.с.25-27).

З метою визначення правильності нарахування та своєчасної сплати податків і зборів податковим органом на адресу філії-Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» направлено запит від 11.04.2016 (том 1 а.с.43), у відповідь на який банком надіслано лист від 04.05.2016 (том 1 а.с.28-29). У листі вказано, що філія-Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» здійснила нарахування (виплату) доходу на користь фізичної особи ОСОБА_4 в сумі 4 636 572,04 грн за ознакою доходу « 126» - додаткове благо, що відображено у поданих розрахунках форми №1 ДФ за 2015 рік. Зазначено про повідомлення боржника ОСОБА_1 на виконання вимог абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України, шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення.

В подальшому відповідачем платнику податків ОСОБА_1 направлено запит «Про надання інформації» від 11.05.2016 №17542/19-18-13-03 (том 1 а.с.33), відповіді на який позивачем надано не було.

Працівниками Головного управління ДФС у Тернопільській області на підставі наказу від 01.02.2017 №130 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_3 » (том 1 а.с.34) проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору фізичною особою - платником податків ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 по 31.12.2015, за результатом якої складено акт від 27.02.2017 №298/19-18-13-02/ НОМЕР_3 (том 1 а.с.36-42).

З акта перевірки слідує, що податковим органом встановлено порушення позивачем вимог абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, підпункту «в» пункту 176.1 статті 176, статті 179 ПК України, в результаті чого донараховано суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік в сумі 926 705,41 грн, а також пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України, внаслідок чого донараховано військовий збір за результатами отриманих доходів у вигляді додаткового блага за 2015 рік в сумі 69 548,58грн.

На підставі зазначеного акта перевірки Головним управлінням ДФС у Тернопільській області прийнято, зокрема, спірне податкове повідомлення-рішення від 22.03.2017 №, згідно з яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на загальну суму 1 158 381,76 грн (за основним платежем 926 705,41 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 231 676,35 грн) (том 1 а.с.7).

Не погодившись із прийнятим щодо нього податковим повідомленням-рішенням від 22.03.2017 №, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Предметом судового розгляду у цій справі є перевірка судом наявності чи відсутності підстав для збільшення позивачу грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає ПК України.

Відповідно до пункту 162.1 статті 162 ПК України платниками податку з доходів фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

За нормами підпункту 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 цього ж Кодексу, доходом з джерелом його походження з України є будь-який дохід, отриманий резидентом або нерезидентом, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України, її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Згідно з підпунктом 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Пунктом 163.1 статті 163 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Згідно з пунктом 164.1 статті 164 цього Кодексу базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

За правилами підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України (у редакції, чинній з 01.01.2015, у період подання банком Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, за підсумками звітного періоду, у якому відображено відшкодовану позивачу кредитну заборгованість) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі статтею 605 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує доход платника податку. Водночас, в разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг. До доходів взагалі та додаткових благ, зокрема, відносяться матеріальні та нематеріальні цінності, кошти та інші активи, які безпосередньо отримані платником податку та які збільшують загальний майновий стан цього платника і забезпечують приріст його активів у тій чи іншій формі.

Виходячи з положень ПК України, які були чинні на момент виникнення спірних правовідносин, слід прийти до висновку, що під додаткове благо підпадає лише основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включаються у цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, прощені (анульовані) кредитором.

Наведене підтверджується і змінами, які в подальшому внесені до ПК України Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань» № 321-VIII від 09.04.2015, чинного з 07.05.2015. Редакція підпункту 165.1.55 пункту165.1 статті 165 ПК України була доповнена абзацом другим, у зв`язку з чим сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності не підлягали включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Отже, поняття додаткового блага в розумінні положень ПК України не включає в себе прощені пеню, штрафи чи підвищені відсотки, які є видами забезпечення виконання боржником своїх зобов`язань за умовами укладених кредитних договорів, а також відсотки за користування кредитними коштами.

Наявними у матеріалах справи доказами підтверджено складові заборгованості позивача:

станом на 01.01.2009 залишок основного боргу за кредитним договором становив 154 500,00 доларів США, відповідно до довідки філії-Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» №117.20-12/1/540 від 05.06.2018 (том 1 а.с.152);

станом на 01.01.2015 залишок основного боргу за кредитним договором становив 154 500,00 доларів США, несплачених процентів 32 140,15 доларів США, пені 87 893,64 доларів США, відповідно до довідки філії-Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» №117.20-12/1/541 від 05.06.2018 (том 1 а.с.153);

станом на 01.06.2018 залишок основного боргу за кредитним договором становив 154 500,00 доларів США, несплачених процентів - 27,16 доларів США, пені 92 223,69 доларів США, відповідно до довідки філії-Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» №117.20-12/1/542 від 05.06.2018 (том 1 а.с.154).

Судом встановлено, що за рахунок спеціального резерву АТ «Ощадбанк» було відшкодовано безнадійну заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №11 від 11.07.2008 в загальній сумі 186 640,15 доларів США, з них: заборгованість за основним боргом по кредиту у сумі 154 500,00 доларів США; заборгованість за нарахованими відсотками у сумі 32 140,15 доларів США, тобто заборгованість, яка обліковувалась за боржником станом на 25.12.2014 та 01.01.2015.

Відшкодована за рахунок спеціального резерву АТ «Ощадбанк» сума кредитної заборгованості ОСОБА_1 складалась не лише з основної суми кредитної заборгованості, а й містила нараховані відсотки. Податковим органом при проведенні перевірки та обчисленні податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб проведено розрахунок, виходячи з загальної суми відшкодованої кредитної заборгованості 186 640,15 доларів США, що в гривневому еквіваленті склала 4 636572,04 грн, а не лише з основної суми кредиту, що становив 154 500,00 доларів США.

При цьому суд звертає увагу, що підставою для нарахування та сплати податку з доходів фізичних осіб, передбаченого абзацом «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті, перш за все є встановлення факту виникнення в особи самого додаткового блага.

За своєю суттю прощений кредитний борг є додатковим благом особи лише у випадку відсутності в банку будь-якої правової підстави вимагати його стягнення в майбутньому, тобто припинення між сторонами кредитних відносин, взятих на себе взаємними зобов`язаннями.

Разом з тим, прощення (анулювання) кредитної заборгованості ОСОБА_1 (ні заборгованості за основним кредитом, ні за нарахованими відсотками) перед банком не відбулося. Мало місце лише її відшкодування за рахунок страхового резерву з подальшим стягненням її з боржника.

Суд звертає увагу, що позивача не було повідомлено про прощення (анулювання) боргу; листом від 17.01.2015 №29-02/31/135 банк проінформував ОСОБА_1 про те, що непогашена частина кредитної заборгованості у розмірі 186 640,15 доларів США відшкодована банком за рахунок страхового резерву відповідно до вимог законодавства. Також у листі банку акцентувалась увага на тому, що відшкодування за рахунок резерву заборгованості не є підставою для припинення претензійно-позовної роботи банку, останній зберігає за собою право вжити повний комплекс заходів щодо стягнення в подальшому кредитної заборгованості відповідно до вимог чинного законодавства України (том 1 а.с.242).

Відтак, у позивача не було обов`язку включати у податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік, дохід у вигляді додаткового блага в розмірі відшкодованої банком основної суми боргу (кредиту), бо така не є доходом і додатковим благом, отриманим від АТ «Ощадбанк» внаслідок відшкодування банком за рахунок страхового резерву заборгованості за кредитними договором, анулювання (прощення) такої заборгованості банком не здійснювалося.

На користь такого висновку свідчить такі положення законодавства.

Відповідно до підпункту 159.2.1 пункту 159.2 статті 159 ПК України (чинної до 01.01.2015, тобто на момент прийняття АТ «Ощадбанк» рішення про відшкодована за рахунок спеціального резерву кредитної заборгованості ОСОБА_1 ) банки та небанківські фінансові установи, крім страхових компаній, недержавних пенсійних фондів, корпоративних інвестиційних фондів та адміністраторів недержавних пенсійних фондів, формують резерви для відшкодування можливих втрат за всіма видами кредитних операцій (за винятком позабалансових, крім гарантій) коштами, розміщеними на кореспондентських рахунках в інших банках, придбаними цінними паперами (у тому числі іпотечними сертифікатами з фіксованою дохідністю), іншими активними банківськими операціями згідно із законодавством, включаючи нараховані за всіма цими операціями проценти та комісії (далі - страховий резерв).

Для цілей цього підпункту під комісією розуміються платежі, що сплачені фінансовій установі за здійснення операцій з кредитами, цінними паперами та іншими активними банківськими операціями.

Страховий резерв формується та списується банком самостійно в розмірі та порядку, передбаченими методикою, яка визначається для банків Національним банком України, а для небанківських фінансових установ - національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, та Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку відповідно до повноважень та включається до складу витрат.

Підпунктом 159.4.1 пункту 159.4 статті 159 ПК України встановлено, що за рахунок створеного страхового резерву банк відшкодовує заборгованість, яка визначена безнадійною відповідно до методики, встановленої Національним банком України. Порядок відшкодування безнадійної заборгованості за рахунок страхових резервів для банків встановлюється Національним банком України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Правила відшкодування (списання) банками України згідно з пунктами 159.2 та 159.4 статті 159 розділу III Податкового кодексу України за рахунок створеного страхового резерву (далі - резерв) заборгованості, яка визначена безнадійною відповідно до методики, установленої Національним банком України встановлював Порядок відшкодування банками України безнадійної заборгованості за рахунок резерву, затверджений постановою Правління Національного банку України від 01.06.2011 №172 (який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин і до 01.12.2015).

Згідно із Порядком відшкодування банками України безнадійної заборгованості за рахунок резерву Банк визначає заборгованість за активними банківськими операціями як безнадійну (далі - безнадійна заборгованість) відповідно до методики, установленої Положенням про порядок формування та використання банками України резервів для відшкодування можливих втрат за активними банківськими операціями, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 25.01.2012 N 23, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 15.02.2012 за N 231/20544 (пункт 2 Порядку).

Банк має право відшкодувати (списати) за рахунок резерву безнадійну заборгованість (крім безнадійної заборгованості, зазначеної в пункті 4 цього Порядку), яка включає суму основної заборгованості перед банком та/або нараховані доходи (борг боржника), за якою є прострочення погашення боргу або його частини понад 180 днів (пункт 3 Порядку).

Банк відшкодовує (списує) за рахунок резерву безнадійну заборгованість за всіма активними банківськими операціями з пов`язаними особами, за операціями з пайовими цінними паперами та іншими, ніж цінні папери, корпоративними правами, а також безнадійну дебіторську заборгованість за розрахунками з працівниками банку та за господарською діяльністю банку за умови їх відповідності хоча б одній з ознак безнадійної заборгованості, визначених Податковим кодексом України (пункт 4 Порядку).

Рішення про відшкодування (списання) за рахунок резерву безнадійної заборгованості приймається виконавчим органом банку (правлінням або радою директорів банку) (пункт 5 Порядку).

Банк відображає в бухгалтерському обліку відшкодування (списання) за рахунок резерву безнадійної заборгованості відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України з бухгалтерського обліку (пункт 6 Порядку).

Відшкодування (списання) за рахунок резерву безнадійної заборгованості не є підставою для припинення вимог банку до позичальника/контрагента. Банк зобов`язаний продовжувати роботу щодо відшкодування списаної за рахунок резерву безнадійної заборгованості (пункт 7 Порядку).

Суд звертає увагу, що обов`язковою ознакою анулювання кредитором заборгованості є прощення боргу внаслідок чого зобов`язання припиняється повністю.

Відшкодування банком безнадійної заборгованості фізичних осіб за рахунок резерву та прощення (анулювання) боржнику суми його заборгованості не є тотожними та мають різні юридичні наслідки. Так, у разі відшкодування банком безнадійної заборгованості фізичних осіб за рахунок резерву, останній залишає за собою право вжити повний комплекс заходів щодо стягнення в подальшому кредитної заборгованості відповідно до чинного законодавства України, оскільки таке відшкодування не є підставою для припинення вимог банку до позичальника. Тобто, у такому випадку, боржник від боргу не звільняється, оскільки його цивільно-правове зобов`язання не припинилося, дохід не отримує і, відповідно, не набуває обов`язку з декларування і сплати податку з доходів фізичних осіб із суми списаного боргу.

З огляду на встановлені у цій справі обставини, суд зазначає, що відшкодування банком за рахунок свого страхового резерву кредитної заборгованості позивача не є припиненням зобов`язання останнього, як боржника, перед кредитором, що свідчить про те, що анулювання (прощення) заборгованості в розумінні підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України у спірному випадку не відбулося.

Філія-Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» продовжує вживати заходи по стягненню заборгованості з ОСОБА_1 . На виконання рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 27.08.2010 у справі №2-7119/2010 було видано виконавчий лист від 07.10.2010, який пред`являвся банком для виконання в органи державної виконавчої служби. Державними виконавцями відділу державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції на підставі виконавчого листа від 07.10.2010 вчинялись дії щодо примусового виконання рішення суду від 27.08.2010 у справі №2-7119/2010, зокрема виносились постанови: про відкриття виконавчого провадження від 01.03.2011, 16.04.2013, 02.09.2015 (том 1 а.с.235, 237, 239), про повернення виконавчого документа стягувачеві від 29.03.2013, 28.07.2015, 15.02.2017 (том 1 а.с.236, 238, 240-241).

Відповідно до листа Філії-Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» від 09.09.2019, наданого на виконання вимог ухвали суду від 13.08.2019 про витребування доказів, банк станом на 09.09.2019 продовжує вживати заходи по стягненню заборгованості з ОСОБА_1 Так, 03.05.2018 з ОСОБА_1 стягнуто кошти в сумі 32 112,99 доларів США, що еквівалентно 839 917,41 грн, які зараховані на погашення кредитної заборгованості, що підтверджується копіями платіжного доручення №27831719 від 03.05.2018 та меморіального ордера №76883929 від 03.05.2018 (том 1 а.с.247), та які були відшкодовані банком за рахунок резерву, про що свідчить довідка філії-Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» №117.20-12/1/542 від 05.06.2018 про заборгованість за кредитним договором станом на 01.06.2018 (том 1 а.с.154).

Відшкодування банком за рахунок свого страхового резерву кредитної заборгованості позивача та подальше її стягнення з боржника, свідчить про відсутність підстав вважати таку кредитну заборгованість додатковим благом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.01.2019 у справі №808/890/16. Верховний Суд дійшов висновку, що у разі відшкодування банком безнадійної заборгованості фізичних осіб за рахунок резерву, останній залишає за собою право вжити повний комплекс заходів щодо стягнення в подальшому кредитної заборгованості відповідно до чинного законодавства України, оскільки таке відшкодування не є підставою для припинення вимог банку до позичальника. Відтак боржник від боргу звільненим не вважається, оскільки його цивільно-правове зобов`язання не припинилося. У справі № 808/890/16 кредитор, списавши заборгованість за рахунок страхового резерву, продовжував здійснювати претензійну-позовну роботу, спрямовану на погашення боргу, чим фактично підтвердив відсутність прощення боргу.

Суд вважає, що наявність у відповідача поданого філією-Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» податкового розрахунку (форми 1-ДФ) за І квартал 2015 року, у якому позивачу нарахований дохід за ознакою « 126 - додаткове благо» в сумі 4 636 572,04 грн (том 1 а.с.243-245) не є безумовною підставою, у даному випадку, для визначення позивачу вищевказаних грошових зобов`язань, оскільки відповідачем не доведено наявності рішення банку про прощення позивачу боргу за кредитним договором. Навпаки, судом встановлено, що такого прощення не відбулось, у даному випадку мало місце відшкодування банком за рахунок свого страхового резерву кредитної заборгованості позивача.

Доводи позивача на обґрунтування протиправності прийняття відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 22.03.2017 у зв`язку із не застосуванням Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань» були спростовані Верховним Судом у постанові від 17.07.2019 у цій справі з вказівкою на те, що Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань» набрав чинності 07.05.2015, а тому до спірних правовідносин (січень 2015 року) не застосовуються.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач у цій справі не надав суду достатніх і беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності своїх дій щодо винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Суд, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Тернопільській області № від 22.03.2017, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 1 158 381,76 грн, підлягають до задоволення.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 повністю, то на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Тернопільській області судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у сумі 8062,40 грн. Сплата судового збору підтверджується квитанціями № 0.0.866770515.1 від 10.10.2017 на суму 8000,00 грн (том 1 а.с.14) та № 0.0.882089546.1 від 30.10.2017 на суму 62,40 грн (том 1 а.с.46).

Керуючись статтями 72-77, 242-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Тернопільській області № від 22.03.2017.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 8062,40 грн (вісім тисяч шістдесят дві грн 40 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ).

Відповідач: Головне управління ДФС у Тернопільській області (46021, Тернопільська область, місто Тернопіль, вулиця Білецька, 1, ідентифікаційний код юридичної особи 39403535).

Повний текст рішення складено та підписано 24.10.2019.

Головуючий суддя Чепенюк О.В.

Згідно з оригіналом:

Суддя Чепенюк О.В.