Справа № 420/3705/19
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2019-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/3705/19

Головуючий в 1 інстанції: Самойлюк Г.П. рішення суду першої інстанції прийнято у м. Одеса 18 липня 2019 року
Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Яковлєва О.В.,

суддів: Градовського Ю.М., Крусяна А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 року, у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області звернулось до суду з позовом у якому заявлено вимоги Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанову від 07 червня 2019 року про накладання штрафу у ВП № 58396470.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, є помилковим висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позивних вимог, так як за наслідком перевірки стану виконання рішення суду у виконавчому провадженні, державним виконавцем протиправно прийнято оскаржувану постанову про накладення штрафу, оскільки пенсійним органом виконано рішення суду у встановленому КМУ порядку.

Крім того, пенсійний орган зазначає про неможливість виконання рішення суду у повному обсязі, через відсутність належного бюджетного фінансування, що є поважною причиною для невиконання рішення суду.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2018 року, у справі № 1540/4612/18, задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму компенсації втрати частини доходів, за період з 24 травня 2010 року по 31 травня 2018 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії, у сумі 16094,42 грн.

В свою чергу, з метою виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2018 року, пенсійним органом 22 січня 2019 року здійснено розрахунок компенсації втрати частини доходів ОСОБА_1 .

При цьому, 21 лютого 2019 року до пенсійного органу надійшла постанова відділу примусового виконання рішень у ВП №58396470 від 15 лютого 2019 року про відкриття виконавчого провадження.

Внаслідок чого, пенсійним оаргном 01 березня 2019 року до відділу примусового виконання рішень направлено лист № 3432/03 про виконання судового рішення, так як ОСОБА_1 22 січня 2019 року здійснено розрахунок компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії.

Проте, постановою головного державного виконавця від 07 червня 2019 року у ВП № 58396470 встановлено, що станом на 07 червня 2019 року вимоги виконавчого листа боржником не виконано, а як наслідок накладено на боржника штраф, у розмірі 5 100,00грн.

Не погоджуючись з отриманою постановою позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок про відмову у задоволенні позовних вимог, так як пенсійним органом без поважних причин не виконано рішення суду, що набрало законної сили, з чим погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Так, згідно ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 1 ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження», за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

При цьому, частиною 2 вказаної статті встановлено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності оскаржуваної постанови державного виконавця про накладення штрафу від 07 червня 2019 року у ВП № 58396470.

В даному випадку, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що пенсійний орган, як орган державної влади, зобов`язаний у повному обсязі та у встановлені строки виконувати судові рішення, що набрали законної сили.

В свою чергу, оскаржуваною постановою державного виконавця про накладення штрафу притягнуто пенсійний орган до відповідальності, як боржника у відкритому виконавчому провадженні, за наслідком встановлення державним виконавцем факту невиконання пенсійним органом, без поважних причин, судового рішення, що набрало законної сили.

Між тим, колегія суддів зазначає, що постанови державних виконавців про накладення штрафу за невиконання судового рішення можуть бути винесені лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

В даному випадку, судовим рішенням, яке набрало законної сили та передано на примусове виконання до виконавчого органу, зокрема, зобов`язано пенсійний орган нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму компенсації втрати частини доходів, за період з 24 травня 2010 року по 31 травня 2018 року, у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, у сумі 16094,42 грн.

В свою чергу, пенсійним органом не заперечується, що нарахована ОСОБА_1 сума фактично не виплачена.

При цьому, пенсійним органом повідомлено державного виконавця про те, що ним перераховано розмір пенсії стягувача, а також про те, що спірну суму буде виплачено у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649.

В свою чергу, колегія суддів зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649 затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, який є чинним та діяв на момент виникнення спірних правовідносин.

При цьому, згідно п. 1 Порядку, останній визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Пунктом 6 Порядку встановлено, що перевірку обґрунтованості розрахованої суми, що підлягає виплаті органом Пенсійного фонду України, визначеного судом боржником у виконанні судового рішення, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі - комісія).

В даному випадку, згідно п. 8 Порядку, комісія приймає одне з таких рішень: про наявність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку; про відсутність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку.

Крім того, у разі потреби комісія може прийняти рішення про повернення матеріалів боржнику на доопрацювання.

В свою чергу, пенсійним органом у межах спірних правовідносин не надано доказів, якими можливо встановити факт подання до комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду Пенсійного фонду України документів позивача, а також доказів прийняття комісією рішення про наявність підстав для виплати пенсіонеру коштів.

Внаслідок чого, колегія суддів вважає передчасними висновки пенсійного органу про повне виконання рішення суду, що ґрунтуються лише на поясненнях про майбутнє виконання судового рішення у встановленому КМ України порядку, без надання виконавцю доказів реалізації такого порядку.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставними посилання пенсійного органу на відсутність бюджетних асигнувань для виплати нарахованої конкретним судовим рішенням пенсії, як на обставину, що звільняє його від відповідальності за невиконання судового рішення, так як такі посилання не підтверджені жодним належним доказом, яким можливо встановити обсяги відповідних фінансувань, плани їх надходження та графік погашення вказаних виплат.

В свою чергу, з аналогічних підстав колегія суддів не приймає посилання апелянта на правову позицію Верховного Суду у справах про перегляд постанов державних виконавців про накладення штрафу за невиконання судового рішення, так як такі рішення приймались на підставі досліджених доказів у кожній конкретній справі.

Між тим, відповідно до правової позиції Європейського суду у справі «Кечко проти України» (рішення від 08 листопада 2005 року), органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Внаслідок чого, враховуючи встановлений вище колегією суддів факт безпідставного невиконання пенсійним органом рішення суду до та після відкриття виконавчого провадження, колегія суддів вважає правомірною оскаржувану постанову державного виконавця.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 272, 287, 308, 311, 315, 316 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 року - без змін.

Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів.

Головуючий: О.В. Яковлєв

Судді: Ю.М. Градовський

А.В. Крусян