Справа № 140/850/19
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2019-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/6807/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Большакової О.О.,

за участю секретаря судового засідання Ваврик Х.Б.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27 травня 2019 року у справі №140/850/19 (рішення ухвалено в м. Луцьку, головуючий суддя Сорока Ю.Ю.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 26.03.2019 звернувся в суд із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області, в якому просив визнати протиправними дій Головного управління Національної поліції у Волинській області щодо відмови йому у нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги по втраті працездатності поліцейського у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, внаслідок поранення отриманого під час виконання службових обов`язків та зобов`язати здійснити нарахування та виплату йому одноразової грошової допомоги по втраті працездатності поліцейського у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, внаслідок поранення отриманого під час виконання службових обов`язків.

В обґрунтування позову зазначає, що відмова відповідача у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що інвалідність настала до дня звільнення зі служби є протиправною у зв`язку з тим, що законодавством передбачено право позивача на отримання одноразової грошової допомоги.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 27 травня 2019 року позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції у Волинській області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги по втраті працездатності поліцейського у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, внаслідок поранення отриманого під час виконання службових обов`язків, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію». Зобов`язано Головне управління Національної поліції у Волинській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги по втраті працездатності поліцейського у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, внаслідок поранення отриманого під час виконання службових обов`язків, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію».

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Головне управління Національної поліції у Волинській області оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким в позові відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що однією з умов для призначення та виплати одноразової грошової допомоги на підставі пункту 3 частини першої статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» є дотримання терміну визначення поліцейському інвалідності, а саме, протягом шести місяців після звільнення та не надано такого права поліцейським, яким інвалідність встановлено до звільнення. Таким чином, оскільки позивач звільнений зі служби в поліції 31.08.2018, та інвалідність встановлена йому 11.05.2018, тобто до дня звільнення зі служби в поліції, керуючись вищевказаними нормативними документами та роз`ясненнями, Головним управлінням Національної поліції у Волинській області прийнято рішення про відмову у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.

Апелянт вказує, що встановивши, що у позивача відсутня обов`язкова умова на призначення одноразової грошової допомоги для поліцейських, а саме, інвалідність повинна бути визначена не раніше, ніж протягом шести місяців після звільнення особи з поліції, тому, на думку ГУНП у Волинській області рішення про відмову про виплату одноразової грошової допомоги прийнято правомірно.

З огляду на вищевикладене, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та судом були допущені порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Від позивача надійшло клопотання про розгляд даної справи без його участі.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджується, що наказом ГУНП у Волинській області від 28.08.2018 №245 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу) (а.с.7).

Згідно виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12 ААА №759025 від 29.05.2018 видно, що 11.05.2019 ОСОБА_1 встановлено IIІ групу інвалідності, «травма так пов`язана з безпосередньою участю в АТО при виконані службових обов`язків» (а.с. 25).

10.09.2018 позивач звернувся до Головного управління Національної поліції у Волинській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності (а.с. 8).

Листом начальника ГУНП у Волинській області №872/01/29-2018 від 28.09.2018 позивача повідомлено про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що інвалідність настала до дня звільнення зі служби.

Не погоджуючись із такою відмовою позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що позивач, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» та Порядку №4, має право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки виплата одноразової грошової допомоги є забезпеченням гарантованого державою соціального захисту поліцейського, який втратив працездатність.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 97 Закону №580-VIII одноразова грошова допомога є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, зокрема, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Таким чином, зазначене положення Закону застосовується виключно за обов`язкової одночасної наявності, щонайменше, трьох умов (причина інвалідності, час настання інвалідності та причина звільнення): 1. інвалідність повинна наступити внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції; 2. інвалідність повинна наступити не пізніше, ніж протягом шести місяців після звільнення особи з поліції; 3. причиною звільнення такої особи з поліції повинна бути зумовлена захворюванням або пораненням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 19 вересня 2018 року у справі №373/1188/16-а, від 20 вересня 2018 року у справі №296/9456/16-а, від 01 листопада 2018 року у справі №822/3788/17.

З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 №4, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за №163/28293, затверджено «Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського» (далі - Порядок № 4).

Відповідно до п. 1 Розділу ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, у разі встановлення поліцейському інвалідності - дата, з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати, з якої встановлено інвалідність, - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії.

Пунктом 2 Розділу ІІ Порядку № 4 встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті) поліцейського чи втрати працездатності поліцейського призначається та виплачується у випадках та в розмірах, визначених Законом № 580, особам, які мають право на її отримання, відповідно до цього Закону.

За змістом п.п. «в» п. 4 ч. 1 ст. 99 Закону № 580 поліцейським, яким встановлена ІІІ група інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті розмір одноразової грошового допомоги складає 250 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Відповідно до п. 3 Розділу ІІІ Порядку № 4 заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається керівнику органу поліції, навчального закладу за останнім місцем проходження служби поліцейським або за останнім місцем проходження поліцейським служби перед відрядженням до інших органів (далі - останнім місцем проходження служби).

Перелік документів, які подаються поліцейським для виплати ОГД у разі визначення інвалідності визначений п. 5 Розділу ІІІ Порядку № 4.

Згідно з п. 1, 2, 7 Розділу IV вищевказаного Порядку висновок про призначення одноразової грошової допомоги складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівниками фінансового та кадрового підрозділів органу поліції, навчального закладу, в якому поліцейський проходить (проходив) службу.

Висновок про призначення одноразової грошової допомоги затверджує/відмовляє у територіальних органах поліції, міжрегіональних територіальних органах Національної поліції, закладах та установах, що належить до сфери управління Національної поліції України - керівник відповідного органу, закладу, установи або особа, на яку покладено виконання таких функцій.

Одноразова грошова допомога виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п`яти робочих днів після їх надходження, в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання органів поліції або навчальних закладів.

З аналізу наведених норм видно, що призначенню та виплаті одноразової грошової допомоги передує складання та затвердження висновку про її призначення, що здійснюється після встановлення наявності у особи права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Закону № 580.

Відповідачем було відмовлено позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги лише за фактом визначення інвалідності до моменту звільнення, а не протягом шести місяців після звільнення. Водночас відповідач інших підстав для відмови в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги не зазначає.

На думку колегії суддів така позиція відповідача є не справедливою по відношенню до позивача та такою, що порушує право позивача на призначення одноразової грошової допомоги.

Крім того, ст. 101 Закону № 580 встановлений вичерпний перелік підстав, за яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються. Встановлення інвалідності під час проходження служби в поліції до таких випадків не відноситься. Матеріали справи не містять даних про обставини, які б могли перешкодити позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги на підставі вказаної статті.

Також, Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово звертав увагу на те, що у даній категорії справ необхідно з`ясовувати підстави звільнення позивача з органів поліції, чи відбулось таке звільнення внаслідок причин, зазначених в пункті 4 частини першої статті 97 Закону №580-VIII, що є обов`язковою умовою призначення одноразової грошової допомоги.

Як видно з матеріалів справи, 11.05.2018 ОСОБА_1 , відповідно до виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12 ААА №759025 від 29.05.2018 встановлено IIІ групу інвалідності, «травма так пов`язана з безпосередньою участю в АТО при виконані службових обов`язків».

Таке право він отримав з дати встановлення втрати працездатності, тобто, з 11.05.2018.

З огляду на це, колегія суддів дійшла висновку, що позивач, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» та Порядку №4, має право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки виплата одноразової грошової допомоги є забезпеченням гарантованого державою соціального захисту поліцейського, який втратив працездатність.

Така ж правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21 лютого 2018 року №127/8696/17.

Аналізуючи вказані вище норми права, апеляційний суд вважає, що законодавством встановлено граничний 6-ти місячний термін для встановлення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції. Цей термін спливає за закінченням 6 місяців після звільнення поліцейського з поліції.

Таким чином, законодавець закріпив лише граничний строк для встановлення інвалідності після звільнення і не обмежив поліцейських у часі щодо можливості встановлення інвалідності ще за час проходження служби в поліції.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що норми Закону № 580 не містять заборони щодо можливості встановлення інвалідності ще за час проходження служби в поліції.

Враховуючи викладене та той факт, що єдиною підставою для відмови позивачу в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги стало встановлення інвалідності в період служби в поліції (до звільнення зі служби), суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивач, якому встановлена інвалідність внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним служби в поліції, має право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до Закону № 580.

Відтак, колегія суддів відхиляє трактування відповідачем пункту 3 частини першої статті 97 Закону №580-VIII у тій частині, що інвалідність останнього настала до звільнення зі служби в поліції, оскільки у даній нормі Закону вказано граничний строк після звільнення зі служби поліцейського, у межах якого у разі настання інвалідності, пов`язаної із проходженням служби, останній матиме право на отримання одноразової грошової допомоги. Апеляційний суд наголошує на тому, що у вказаній нормі не зазначено, що право на отримання грошової допомоги виникає лише у разі отримання інвалідності після звільнення особи, що проходила службу в органах Національної поліції.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Керуючись статтями 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27 травня 2019 року у справі №140/850/19- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Д. М. Старунський
судді В. М. Багрій
О. О. Большакова
Повне судове рішення складено 21.10.2019