Справа № 580/2510/19
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 жовтня 2019 року справа № 580/2510/19
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Тимошенко В.П.,

за участю секретаря судового засідання: Остроушко Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в м. Черкаси адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання відмови протиправною та зобов?язання вчинити дії,

встановив:
09 серпня 2019 року до Черкаського окружного адміністративного суду звернулася з позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області, в якому просить:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача з приводу відмови позивачу виплатити одноразову грошову компенсацію по втраті годувальника, передбаченої ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи;

2) зобов?язати відповідача здійснити виплату одноразової грошової компенсації позивачу по втраті годувальника, передбаченої ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірах встановлених постановою КМУ від 14.05.2015 №285 Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та визнання такими, що втратили чинність деяких постанов КМУ.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного Фонду України з 16.07.2012 та отримує пенсію за віком, яка була призначена на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». ЇЇ чоловік ОСОБА_2 учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач зазаначає, що відноситься до числа осіб, для яких допомога померлого чоловіка була постійним і основним джерелом засобів для існування, оскільки отримує пенсію у мінімальному розмірі, а тому звернулася до управління соціального захисту виконавчого комітету Канівської міської ради з заявою про виплату їй компенсації у зв?язку зі смертю годувальника. Рішенням від 01.08.2019 їй відмовлено у виплаті компенсації з мотивів настання непрацездатності з посиланням на положення ст.ст. 26,36 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» з моменту виповнення їй 60 років. На думку позивача, відмова у виплаті їй компенсації у зв?язку з втратою годувальника є протиправною та незаконною.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 27.08.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) згідно з вимогами пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідач проти позову заперечив. 16.09.2019 надав відзив на позову заяву, в якому зазначив, що станом на 01.08.2019 позивач не мала статусу непрацездатної особи, а тому права на виплату одноразової грошової компенсації у зв??язку з втратою годувальника.

З вказаних підстав просив у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області та постановлено здійснити розгляд справи № 580/2510/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області про визнання відмови протиправною та зобов?язання вчинити дії за правилами загального позовного провадження.

03.10.2019 позивач надала суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі за наявними в ній матеріалами.

Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з?явився, свого представника не направив.

Представник третьої 16.10.2019 надала суду клопотання, в якому просить розглянути справу без її участі..

Дослідивши письмові докази, які містяться у справі, суд встановив таке.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що у Книзі смертей Канівського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області 06 травня 2019 року складено відповідний запис № 162.

Відповідно до архівної довідки Галузевого держаного архіву Міністерства оборони України від 06 лютого 2014 року № 30 та довідки Канівського ОМВК Черкаської області від 19 серпня 2016 року ОСОБА_2 був призваний на спеціальні військові збори та приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 26 квітня 1989 року по 31 липня 1989 року при військовій частині НОМЕР_1 .

18.01.2017 ОСОБА_2 отримав посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії серії НОМЕР_2 з відповідною вкладкою до нього.

Згідно довідки серії 12 ААА № 536137 від 28.12.2016 ОСОБА_2 встановлено II групу інвалідності і згідно експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 10.11.2016 № 40 встановлено причинний зв?язок захворювання з виконанням обов?язків військової служби по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , повторно в шлюб вона не вступала.

Позивачка перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного Фонду України з 16.07.2012 та отримує пенсію за віком, яка призначена на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до ст.55 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позивачка звернулася до управління соціального захисту виконавчого комітету Канівської міської ради з заявою про виплату їй компенсації у зв?язку зі смертю годувальника.

Рішенням від 01.08.2019 їй відмовлено у виплаті компенсації з мотивів настання непрацездатності, з посиланням на положення статей 26, 36 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» з моменту виповнення їй 60 років.

Вважаючи протиправною невиплату відповідачем одноразової компенсації, позивач звернулась до суду.

Надаючи оцінку спірним обставинам, суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи №796-ХІІ від 28.02.1991. (далі Закон №796).

Статтею 48 Закону №796 визначено, що одноразова компенсація виплачується учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали особами з інвалідністю внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасникам ліквідації наслідків інших ядерних аварій, особам, які брали участь у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, які стали особами з інвалідністю внаслідок відповідних ядерних аварій та випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, дружинам (чоловікам), якщо та (той) не одружилися вдруге, померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, участю у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, сім`ям, які втратили годувальника, та батькам померлого із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, дітям з інвалідністю, інвалідність яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою. Компенсація та допомога, передбачені цією статтею, виплачуються в порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України.

На виконання статті 48 Закону №796 постановою Кабінету Міністрів України №760 від 26.10.2016 затверджений Порядок виплати одноразової компенсації за шкоду, заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї (далі Порядок №760).

Пунктом 2 Порядку №760 визначено, що одноразова компенсація та щорічна допомога виплачуються за рахунок коштів, передбачених у Державному бюджеті України на відповідний рік для соціального захисту громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, центрами з нарахування та здійснення соціальних виплат, структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних і районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад за місцем фактичного проживання (перебування) громадян.

Таким чином, питання здійснення виплати одноразової компенсації належить до компетенції відповідача Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Канівської міської ради.

Пунктом 3 Порядку №760 визначено, що виплата одноразової компенсації здійснюється за єдиною заявою, передбаченою постановою Кабінету Міністрів України №1146 від 17.08.2002 "Про вдосконалення механізму надання соціальної допомоги", поданою заінтересованою особою протягом шести місяців з дати встановлення інвалідності або смерті годувальника.

Згідно пункту 7 Порядку №760 одноразова компенсація у зв`язку з втратою годувальника, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, участю у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, виплачується дружині чи чоловікові в разі, коли вони не одружилися вдруге, сім`ї померлого годувальника з числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, в якій є непрацездатні особи, що були на утриманні померлого на момент його смерті.

Належність до непрацездатних осіб та членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, визначається згідно із статтею 36 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон-1058-IV) непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Згідно зі ст. 26 Закону-1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи до досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

55 років - які народилися по 30 вересня 1956 року включно;

55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року;

56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року;

56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року;

57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року;

57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року;

58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року;

58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року;

59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року;

59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року;

60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону-1058-IV непрацездатними членами сім`ї померлого годувальника вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Враховуючи вищевикладене, станом на 01.08.2019 вік позивачки становив 57 років 7 місяців, а тому вона не відноситься до категорії непрацездатної особи, а тому оскаржуване рішення відповідача є правомірним та скасуванню не підлягає.

Щодо посилань позивача на те, що вона є пенсіонером та отримує пенсію за віком, суд звертає увагу на те, що пенсія призначена позивачу на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не набула права на пенсії відповідно до Закону-1058-IV.

Згідно з нормами частин 1, 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, про відсутність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 241-246, 255, 295, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:
У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складене 22.10.2019.

Суддя В.П. Тимошенко