Справа № 520/6609/19
Суддя: Гуцал М.І.
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 р. м. ХарківСправа № 520/6609/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Гуцала М.І.,

Суддів: Донець Л.О. , Бенедик А.П. ,

за участю секретаря судового засідання Соколової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.08.2019, головуючий суддя І інстанції: Горшкова О.О. (повний текст складено 16.08.19) по справі № 520/6609/19

за позовом Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Еко-Енергія"

про застосування заходів реагування щодо державного нагляду (контролю),

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної служби надзвичайних ситуацій у Сумській області (далі - ГУ ДСНС у Сумській області, позивач) звернулося до суду з позовом про застосування заходів реагування щодо державного нагляду (контролю) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Еко-Енергія" (далі відповідач) у вигляді повного зупинення експлуатації адміністративної будівлі, автогаражу, відділення по виробництву продукції, матеріального складу, майстерні, електроцеху, дизельгенераторної та протирадіаційного укриття Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Еко-Енергія за адресою: Сумська обл., Лебединський район, с. Будилка, вул. Заводська, 1Г до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, зазначених у акті перевірки № 74 від 21.06.2019.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.08.2019 адміністративний позов Головного управління Державної служби надзвичайних ситуацій у Сумській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Еко-Енергія" про застосування заходів реагування щодо державного нагляду (контролю) було залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з таким судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій стверджує про неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи. Просить скасувати судове рішення та прийняте нове про задоволення позову.

В обгрунтування заявлених вимог зазначає, що задоволення позовних вимог є належною формою реалізації ним наявних повноважень щодо здійснення контролю за дотримання вимог законодавства в сфері пожежної та техногенної безпеки з метою усунення виявлених порушень, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей. На підтвердження своїх доводів посилається на задокументовані факти порушень, перелік яких міститься в акті перевірки № 74 від 21.06.2019, припис № 74 від 24.10.2018, припис № 96 від 14.09.2016, акт перевірки від 24.10.2018.

На думку заявника апеляційної скарги, часткове виконання відповідачем виявлених порушень не може свідчити про відсутність загрози життю та здоров`ю людей в ході подальшої експлуатації визначених будівель. Зокрема, розроблення проектної документації не може нівелювати існуючу безпеку експлуатації приміщень без фактичної її реалізації шляхом встановлення відповідних систем оповіщення про пожежу, пожежної сигналізації, пожежогасіння, захисту від прямих попадань блискавки.

В судовому засідання представники позивача вимоги та доводи апеляційної скарги підтримали. Вказували на досить триваючий характер порушень, які були зафіксовані ще в ході перевірки у 2016 році та залишаються не усуненими до цього часу, незважаючи на періодичні приписи з вимогою дотримання існуючих норм безпеки експлуатації приміщень. Звертали увагу суду апеляційної інстанції на високий ступінь ризику суб`єкта господарювання, зважаючи на його господарську діяльність, пов`язану з легкозаймистими речовинами.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому, заперечуючи проти доводів та вимог апеляційної скарги, стверджує про відсутність підстав для задоволення позову. Вважає, що відсутні докази існування реальної загрози життю та здоров`ю людей внаслідок експлуатації будівель. Зауважує, що предметом позову був лише акт перевірки від 21.06.2019 № 74, а тому посилання позивача на попередні акти перевірки та приписи є необгрунтованими. Погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову, зважаючи на принцип співмірності обрання заходу реагування. Звертав увагу суду на наданий до матеріалів справи план-графік виконання заходів по усуненню порушень, згідно акту-припису №97 від 22.08.2019.

Позивач в свою чергу надав відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якому стверджує про існування факту порушень законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що підтверджується відповідним актом, складеним спеціалістами у цій галузі. Посилаючись на практику Верховного Суду, просить застосувати заходи реагування задля безпеки людей. Доводи відповідача про відсутність підстав для зупинення експлуатації будівель

Представник відповідача проти вимог та доводів апеляційної скарги в судовому засідання заперечував, надавши суду на вимогу суду письмові пояснення щодо стану виконання виявлених порушень, зазначених у акті перевірки від 21.06.2019. Зазначає, що на підприємстві розроблені інструкції та детальний план заходів з оповіщення в разі аварійних ситуацій. Стверджує про існування на підприємстві устаткування з автоматичного пожежогасіння ще з 1976 року, виконані роботи з вогнебіозахисної обробки деревини покрівель будівель, змонтовані пристрої блискавозахисту. Звертає увагу на акт перевірки від 22.08.2019 № 97, яким зафіксовано часткове виконання виявлених порушень у акті перевірки від 21.06.2019 № 74.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши зібрані під час слухання та наявні в матеріалах справи докази, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог поданої позивачем апеляційної скарги з огляду на наступне.

В ході судового розгляду було встановлено, що з метою перевірки стану виконання припису ГУ ДСНС у Сумській області № 74 від 24.10.2018, на підставі виданого Лебединським районним сектором Управління ДСНС у Сумській області наказу від 21.05.2019 № 12 та посвідчення на перевірку від 20.06.2019 № 83, в період з 20.06.2019 по 21.06.2019 було здійснено позапланову перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Еко-Енергія за місцем здійснення господарської діяльності за адресою: Сумська обл., Лебединський район, с. Будилка, вул. Заводська, 1Г.

У висновках акту перевірки від 21.06.2019 № 74 було констатовано порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, а саме:

1) адміністративна будівля:

- дерев`яні елементи горищних покриттів (крокви, лати) не оброблені засобами вогнезахисту, які забезпечують І групу вогнезахисної ефективності;

- будівлю та приміщення не обладнано автоматичною установкою пожежної сигналізації з виведенням сигналу від приймально-контрольних приладів на пульт централізованого пожежного спостереження;

-будівлю та приміщенні не обладнано відповідною системою оповіщення п зо пожежу та евакуюванням людей.

- не захищено адміністративну будівлю від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів, відповідно до вимог ДСТУ Б 3 2 5-38:2008 Інженерне обладнання будинків і споруд. Улаштування блискавкозахисту будівель і споруд;

2) гараж:

- дерев`яні елементи горищних покриттів (крокви, лати) не оброблені засобами вогнезахисту, які забезпечують І групу вогнезахисної ефективності;

- будівлю та приміщення не обладнано автоматичною установкою пожежної сигналізації з виведенням сигналу від приймально-контрольних приладів на пульт централізованого пожежного спостереження;

- не захищено будівлю від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів, відповідно до вимог ДСТУ Б В 2 5-38:2008 Інженерне обладнання будинків і споруд. Улаштування блискавкозахисту будівель і споруд.

3) відділення по виробництву продукції:

- дерев`яні елементи горищних покриттів (крокви, лати) не оброблені засобами вогнезахисту, які забезпечують І групу вогнезахисної ефективності;

- будівлю та приміщення не обладнано автоматичною установкою пожежної сигналізації з виведенням сигналу від приймально-контрольних приладів на пульт централізованого пожежного спостереження;

- не обладнано будівлю відповідною системою пожежогасіння;

- не захищено будівлю від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів, відповідно до вимог ДСТУ Б В.2.5-38:2008 Інженерне обладнання будинків і споруд Улаштування блискавкозахисту будівель і споруд.;

4) матеріальний склад, майстерня, електроцех:

- будівлю та приміщення не обладнано автоматичною установкою пожежної сигналізації з виведенням сигналу від приймально-контрольних приладів на пульт централізованого пожежного спостереження;

- не захищено будівлю від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів, відповідно до вимог ДСТУ Б В.2.5-38:2008 Інженерне обладнання будинків і споруд. Улаштування блискавкозахисту будівель і споруд.

5) дизельгенераторна:

- дерев`яні елементи горищних покриттів (крокви, лати) не оброблені засобами вогнезахисту, які забезпечують І групу вогнезахисної ефективності;

- будівлю та приміщення не обладнано автоматичною установкою пожежної сигналізації з виведенням сигналу від приймально-контрольних приладів на пульт централізованого пожежного спостереження;

- не обладнано будівлю відповідною системою пожежогасіння;

- не захищено будівлю від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів, відповідно до вимог ДСТУ Б 3.2 5-38:2008 Інженерне обладнання будинків і споруд. Улаштування блискавкозахисту будівель і споруд;

6) техногенна безпека та цивільний захист:

- не пройдено функціональне навчання керівного складу та фахівців, діяльність яких пов`язана з організацією і здійсненням заходів з питань цивільного захисту;

- не приведено захисні споруди в стан готовності до використання за призначенням.

Вважаючи, що виявлені порушення у сфері техногенної та пожежної безпеки створюють загрозу життю та здоров`ю людей, позивач звернувся до суду з позовом про застосування відповідних заходів реагування.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, виходив з того, що ТОВ Компанія Еко-Енергія наразі вчиняються активні дії з метою усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, самі по собі не створюють безпосереднього ризику виникнення і розвитку пожеж, але можуть створювати небезпеку завдання шкоди життю та здоров`ю людей у процесі самої пожежі. Проте, оскільки ризик виникнення пожежі має вірогідний характер і він безпосередньо не виникає внаслідок виявлених порушень, позивач вправі на підставі положень статей 68, 69 Кодексу цивільного захисту України самостійно вжити заходи реагування щодо усунення таких порушень. Згідно висновків суду першої інстанції, обраний позивачем захід реагування є таким, що не в повній мірі відповідає критеріям пропорційності, так як зрозумілого обґрунтування застосуванню повного зупинення та заборони експлуатації будівель, споруд і приміщень ТОВ Компанія Еко-Енергія позивачем не наведено і належними доказами не доведено, що з урахуванням встановленого факту наявності порушень установлених законодавством вимог пожежної безпеки лише в окремих будівлях і приміщеннях відповідача не дає підстав для висновку, що саме у такий спосіб буде досягнуто справедливого балансу між публічними інтересами та інтересами відповідача.

Колегія суддів, не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з вимог діючого законодавства на час спірних правовідносин сторін та фактичних обставин справи.

Абзац перший частини 5 статті 4 Закону України від 05 квітня 2007 року № 877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» передбачає, що виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду.

Згідно частини 7 статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Частина 2 статті 12 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» регламентує, що у разі застосування санкцій за порушення вимог законодавства, зокрема, якщо законом передбачаються мінімальні та максимальні розміри санкцій, враховується принцип пропорційності порушення і покарання.

Пункти 29, 33 та 43 частини 1 статті 2 Кодексу цивільного захисту України визначають об`єктом підвищеної небезпеки - об`єкт, який згідно із законом вважається таким, на якому є реальна загроза виникнення аварії та/або надзвичайної ситуації техногенного чи природного характеру; пожежна безпека - відсутність неприпустимого ризику виникнення і розвитку пожеж та пов`язаної з ними можливості завдання шкоди живим істотам, матеріальним цінностям і довкіллю; техногенна безпека - відсутність ризику виникнення аварій та/або катастроф на потенційно небезпечних об`єктах, а також у суб`єктів господарювання, що можуть створити реальну загрозу їх виникнення. Техногенна безпека характеризує стан захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій техногенного характеру. Забезпечення техногенної безпеки є особливою (специфічною) функцією захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій.

Цивільний захист, згідно пунктів 1, 3 та 4 частини 1 статті 7 Кодексу цивільного захисту України, здійснюється за такими основними принципами: гарантування та забезпечення державою конституційних прав громадян на захист життя, здоров`я та власності; пріоритетності завдань, спрямованих на рятування життя та збереження здоров`я громадян; максимально можливого, економічно обґрунтованого зменшення ризику виникнення надзвичайних ситуацій.

Пункт 21 частини 1 статті 20 Кодексу цивільного захисту України до завдань і обов`язків суб`єктів господарювання у сфері цивільного захисту відносить забезпечення виконання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, а також виконання вимог приписів, постанов та розпоряджень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки.

До повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, в пункті 12 частини 1 статті 67 Кодексу цивільного захисту України визначено право звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Частини 1 та 2 статті 68 Кодексу цивільного захисту України передбачає, що посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у разі порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобов`язані застосовувати санкції, визначені законом.

У разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, згідно статті 70 Кодексу цивільного захисту України, є: 1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; 2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення; 3) випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки; 4) нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; 5) відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи; 6) невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб`єкта господарювання, їх непридатність або відсутність; 7) порушення правил поводження з небезпечними речовинами; 8) відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об`єктів або об`єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій; 9) відсутність на об`єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту; 10) неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання; 11) проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об`єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб`єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають.

Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Пожежна безпека, згідно пункту 4 розділу І Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30.12.2014 № 1417, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 березня 2015 року за № 252/26697, повинна забезпечуватися шляхом проведення організаційних заходів та технічних засобів, спрямованих на запобігання пожежам, забезпечення безпеки людей, зниження можливих майнових втрат і зменшення негативних екологічних наслідків у разі їх виникнення, створення умов для успішного гасіння пожеж.

Згідно з частиною 6 статті 7 Закону № 877 за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю), у разі виявлення порушень вимог законодавства, складає акт стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства. Якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, підписує акт із зауваженнями.

Отже, підставою для застосування заходів реагування є встановлення порушення вимог законодавства сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей.

В той же час, поняття порушення, яке створює загрозу життю та/або здоров`ю людей є оціночним.

При наданні такої оцінки суд апеляційної інстанції враховує висновки, висловлені Верховним Судом у постанові від 24 липня 2018 року у справі №813/5461/15, згідно яких встановлені у тій справі порушення, безперечно, в тій чи іншій мірі створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей, оскільки стосуються, зокрема, протипожежних норм.

У справі, яка розглядається, допущені відповідачем порушення протипожежних норм були встановлені попередніми перевірками суб`єкта господарювання, що підтверджують надані на вимогу суду апеляційної інстанції: акт перевірки від 24.10.2018 № 77 (а.с. 67 73 т. 2), припис № 74 від 24.10.2018 (а.с. 74 77 т. 2), акт перевірки від 14.09.2016 № 241(а.с. 81 88 т. 2), припис № 96 від 14.09.2016 (а.с. 89 90 т. 2).

Крім того, існування порушень протипожежних норм після прийняття судом першої інстанції оскарженого рішення підтверджується актом перевірки від 22.08.2019 № 97 (а.с. 39 51 т. 2).

В матеріалах справи відсутні відомості щодо оскарження на підставі положень ч. 3 ст. 68 Кодексу цивільного захисту України у судовому порядку протиправності дій позивача щодо проведення таких перевірок із встановленими порушеннями у сфері пожежної і техногенної безпеки та винесених приписів за результатами таких перевірок.

Недодержання суб`єктами господарювання вимог у сфері техногенної та пожежної безпеки призводить до невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю населення. Відповідні висновки висловлені Верховним Судом у постанові від 28.02.2019 у справі №810/2400/18, які є обов`язковими до врахування, згідно вимог ч. 5 ст. 242 КАС України.

Зважаючи на встановлені перевірками позивача порушення вимог пожежної безпеки, зокрема щодо відсутності у приміщеннях адміністративної будівлі, відділення по виробництву продукції, матеріального складу, майстерні, електроцеху автоматичної установки пожежної сигналізації з виведенням сигналу від приймально-контрольних приладів на пульт централізованого пожежного спостереження, відповідної системи пожежогасіння, колегія суддів приходить до висновку про обгрунтованість заявлених позовних вимог щодо заборони експлуатації таких приміщень, з огляду на очевидний ризик завдання шкоди життю і здоров`ю людей у разі настання пожежі.

Висновки суду першої інстанції про відсутність існування реальної загрози життю і здоров`ю людей, зважаючи на вірогідний характер виникнення пожежі, є необгрнутованими, з огляду на необхідність здійснення належного захисту прав людей на небезпечні умови праці. При цьому суд апеляційної інстанції виходить з загальних вимог статті 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно яких право кожного на життя охороняється законом. Цей припис зобов`язує державу вживати належних заходів для захисту життя осіб, які знаходиться під її юрисдикцією. Слід зазначити, що це зобов`язання повинно тлумачитися як таке, що застосовується в контексті будь-якої діяльності, публічної чи ні, в якій право на життя може бути поставлене під сумнів.

Також, такий захід реагування як повне або часткове зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту - не є санкцією за порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, а є превентивним заходом, який спрямований на недопущення існування невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю населення.

Крім того, застосування до відповідача заходів реагування має також спонукаючий характер, направлений на забезпечення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки в закладі охорони здоров`я.

Доводи відповідача про недотримання принципу пропорційності під час застосування заходів реагування, з якими помилково погодився суд першої інстанції, визнаються теж необґрунтованими, оскільки забезпечення державою конституційних прав громадян на захист життя, здоров`я та власності від невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій має пріоритетне значення.

При цьому колегія суддів враховує, що застосований захід реагування має тимчасовий характер, період дії якого залежить безпосередньо від факту усунення відповідачем виявлених порушень.

Таким чином, оскільки на час розгляду справи як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції доказів, які б свідчили про повне усунення відповідачем порушень, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, не було надано, а ті порушення, які залишались, продовжували створювати загрозу життю та здоров`ю людей, колегія суддів дійшла висновку про те, що наявність наведених порушень вимог протипожежної безпеки призводить до невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю населення.

Суд першої інстанції в своєму рішенні навів з цього приводу суперечливе обгрунтування своєї позиції відмови у задоволенні позову. Зокрема, суд погодився, що у контексті спірних правовідносин загрозу життю та здоров`ю людей створюють такі порушення суб`єктом господарювання вимог законодавства, які можуть призвести до виникнення пожежі як неконтрольованого процесу знищування або пошкодження вогнем майна, під час якого виникають чинники, небезпечні для істот та навколишнього природного середовища (п. 32 ч. 1 ст. 2 Кодексу цивільного захисту України). Проте, вжиття відповідачем необхідних заходів, спрямованих на дотримання пожежної безпеки у ТОВ Компанія Еко-Енергія, не визнав обгрунтуванням факту усунення виявлених порушень, які створюють загрозу для життя і здоров`я людей, оскільки виявлені позивачем порушення установлених законодавством вимог пожежної безпеки самі по собі не створюють безпосереднього ризику виникнення і розвитку пожеж. Оскільки ризик виникнення пожежі має вірогідний характер і він безпосередньо не виникає внаслідок виявлених порушень, суд першої інстанції дійшов до висновків про відсутність реальності загрози життю та здоров`ю людей.

Такі суперечливі висновки суду першої інстанції не відповідають вищезазначеним вимогам законодавства, які порушення вимог протипожежної безпеки, зокрема: відсутність протипожежної сигналізації, відсутність блискавкозахисту будівлі, визначено істотними порушеннями, що впливають на ризик виникнення надзвичайної ситуації, аварії чи пожежі та можуть спричинити загрозу життю і здоров`ю людей.

Доводи відповідача, з якими помилково погодився суд першої інстанції, що форма визначення ризиків настання негативних наслідків від провадження господарської діяльності, згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 342 від 10.05.2018, не визначає та не містить таких ризиків, як - смерть людини, шкода здоров`ю людини, не можуть бути належним обгрунтуванням відсутності ризику виникнення надзвичайної ситуації, аварії чи пожежі, що можуть спричинити загрозу життю і здоров`ю людей.

Констатуючи наявність у справі підстав для застосування до відповідача заходів реагування до повного усунення виявлених позивачем порушень, колегія суддів враховує правову позицію, неодноразово висловлену Верховним Судом, зокрема у постановах від 07.10.2019 у справі № 810/3472/17, від 07.10.2019 у справі № 815/140/18, від 13.08.19 у справі № 2340/2816/18.

З аналізу статті 70 Кодексу цивільного захисту України та ч. 5 ст. 4 Закону України від 05 квітня 2007 року № 877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» вбачається чіткий спосіб реалізації позивачем владних повноважень стосовно строку застосування за рішенням адміністративного суду заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, а саме: відновлення роботи таких об`єктів здійснюється згідно вимог ч. 5 ст. 4 Закону України від 05 квітня 2007 року № 877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» з моменту отримання органом державного нагляду (контролю), який ініціював призупинення, повідомлення суб`єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених судом порушень.

Колегія суддів враховує вчинені відповідачем заходи з усунення виявлених атом перевірки від 21.06.2019 №74 порушень, зокрема щодо виведення з експлуатації будівлю гаража (відповідно до наказу ТОВ Компанія Еко-Енергія № 2-А від 02.01.2019) та дизельгенераторної (відповідно до наказу ТОВ Компанія Еко-Енергія від 18.03.2019 № 10), проведення функціонального навчання керівного складу та фахівців, діяльність яких пов`язана з організацією і здійсненням заходів з питань цивільного захисту, у вересні 2019 року з одночасним проведенням робіт по приведенню захисних споруд в стан готовності до використання за призначенням, що зумовлює відсутність підстав для задоволення позову в частині вимог про повне зупинення експлуатації зазначених будівель, оскільки відсутня загроза життю та здоров`ю людей внаслідок вчинення відповідачем таких дій.

Щодо інших будівель, виявлені в ході проведення відповідачем перевірки порушення вимог пожежної та техногенної безпеки не були в повній мірі усунуті як на час розгляду судом першої інстанції, так і на час апеляційного перегляду справи, що зумовлює обгрунтованість висновків позивача про існування загрози життю і здоров`ю людей внаслідок експлуатації таких будівель.

Доводи відповідача про відсутність безпеки життю і здоров`ю людей не підтверджені належними доказами у справі. Зокрема, ствердження про існування установки автоматичного пожежогасіння, на підтвердження чого був наданий техно-робочий проект 1976 року (а.с. 30 т. 2), не може бути належним доказом дійсного існування такої протипожежної системи, зважаючи на результати неоднорозаво проведених позивачем перевірок, починаючи з 2016 року. Наданий договір на створення проектної документації з улаштування системи автоматичного пожежогасіння, пожежної сигналізації та оповіщення про пожежу з додатками (Відділення з виробництва продукції) № 132 від 07.08.2019 лише підтверджує відсутність такої системи пожежогасіння.

Висновки суду про те, що зупинення роботи не дасть підприємству фінансової змоги для завершення розпочатої роботи щодо вдосконалення пожежної безпеки, не може бути достатнім обгрунтуванням продовження експлуатації будівель з високим ступенем ризику завдання шкоди життю та здоров`ю людей.

Вирішуючи питання, чи є бажаний для позивача захід реагування співрозмірним до мети його застосування та чи є таке втручання у права відповідача пропорційним, з дотриманням справедливого балансу між інтересами відповідача та публічними інтересами, колегія суддів виходить з дії прямих норм Конституції України, зокрема ст. 3, згідно якої людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Таким чином, зважаючи на факт існування загрози життю та здоров`ю людей при експлуатації визначених вище будівель, внаслідок виявлених порушень законодавства щодо пожежної безпеки, колегія суддів дійшла висновку про обгрунтованість доводів апеляційної скарги щодо наявності підстав для часткового задоволення позову, що, в силу приписів п. 3 ч. 1 ст. 317 КАС України, зумовлює скасування прийнятого рішення в частині відмови у задоволенні позову про зупинення експлуатації адміністративної будівлі, відділення по виробництву продукції, матеріального складу, майстерні, електроцеху ТОВ «Компанія «Еко-Енергія», з прийняттям нового судового рішення про задоволення таких позовних вимог.

Вимоги позову про покладення обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення та встановлення способу його виконання задоволенню не підлягають, оскільки не є за своїм змістом позовними вимогами, а стосуються питань виконання судового рішення, які вирішуються у порядку ст. 378 КАС України.

З огляду на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та вимоги ст. 139 КАС України, у справі відсутні підстави для здійснення нового розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.08.2019 по справі № 520/6609/19 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зупинення експлуатації адміністративної будівлі, відділення по виробництву продукції, матеріального складу, майстерні, електроцеху Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Еко-Енергія", з прийняттям нового судового рішення про задоволення таких позовних вимог.

Застосувати заходи реагування до Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Еко-Енергія", яке зареєстровано за адресою: м. Харків, вул Чернишевська, буд. 85, у вигляді повного зупинення експлуатації адміністративної будівлі, відділення по виробництву продукції, матеріального складу, майстерні, електроцеху Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Еко-Енергія" за адресою: Сумська область, Лебединський район, с. Будилка, вул. Заводська, 1 Г, до повного усунення порушень законодавства з питань пожежної безпеки, зазначених в Акті перевірки № 74 від 21.06.2019.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.08.2019 по справі № 520/6609/19 залишити без змін. .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)М.І. Гуцал
Судді(підпис) (підпис) Л.О. Донець А.П. Бенедик
Повний текст постанови складено 23.10.2019.