Справа № 560/1549/19
Суддя: Михайлов О.О.
Дата ухвалення: 2019-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1549/19
РІШЕННЯ

іменем України

17 жовтня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Михайлова О.О.

за участю:секретаря судового засідання Постовіт С.В. представника позивача - Діденко Т.В. представника відповідача - Поліщука Є.Р.
розглянувши адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування рішення, податкових повідомлень-рішень та вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Хмельницькій області, в якій просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Хмельницькій області форми "Р" від 05.02.2019 № на суму 27 123,77 грн.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Хмельницькій області форми "Р" від 05.02.2019 № на суму 325 485,15 грн.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Хмельницькій області форми "В1" від 05.02.2019 № на суму 21 021,25 грн.

4. Визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДФС у Хмельницькій області № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 05.02.2019 у розмірі 16 192,89 грн.

5. Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДФС у Хмельницькій області від 05.02.2019 №Ф- зі сплати суми недоїмки з єдиного внеску в сумі 80964,43 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що ним правомірно зменшено чистий оподатковуваний дохід за 2017 рік на суму понесених витрат на відрядження (оплату добових та інших документально підтверджених витрат, доданих до авансових звітів) в розмірі 4 391 795,18 грн. (в акті перевірки вказано, що сума понесених витрат складає 3 747 335,92 грн.). Чинним законодавством України не встановлено обмеження щодо того, що заборгованість по підзвітних сумах може погашатись виключно грошовими коштами, отриманими (знятими) з розрахункового рахунку суб`єкта підприємницької діяльності. В 2017 році суб`єктом господарювання отримувались позикові кошти, частина яких була використана на погашення підзвітних сум.

Також є неправомірним твердження контролюючого органу про включення ФОП ОСОБА_2 до складу витрат на придбання запасних частин в розмірі 665 209,26 грн. Фактично, ФОП ОСОБА_2 до складу витрат за 2017 рік включено витрат на придбання та встановлення шин на тягачі та напівпричіпи лише на загальну суму 53666,66 грн., з яких 32816,66 грн. вартість шин встановлених на напівпричіпи та 20750 грн. - вартість шин встановлених на сідловий тягач. При цьому, щодо невизнання контролюючим органом витрат у сумі 20750 грн. на придбання та встановлення шин на сідлові тягачі, то транспортні засоби використовувались виключно у підприємницькій діяльності та з метою отримання доходу, і вони не зареєстровані вантажними автомобілями.

Щодо донарахованого єдиного соціального внеску, то суми, зазначені посадовими особами в акті перевірки, не відповідають сумі донарахованого єдиного соціального внеску у оскаржуваній вимозі. При цьому, відсутні відомості, яким чином здійснено розрахунок донарахованого єдиного соціального внеску.

Також, згідно твердження контролюючого органу, ФОП ОСОБА_2 зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання згідно пп. «г» п.198.5 ст.198, п.200.1, ст. 200 ПК України на запасні частини на загальну суму 96199,67 грн., які придбані та встановлені впродовж 2017 року на 2 сідлових тягачі, що були відчужені в листопаді 2017 року та грудні 2017 року відповідно. Проте до моменту продажу такі тягачі (і запчастини) використовувались у господарській діяльності, зокрема використовувались при наданні послуг міжнародних вантажних перевезень.

Ухвалою суду від 22.05.2019 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

07.06.2019 відповідачем подано до суду відзив на позов, згідно якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказує, зокрема, що перевіркою до складу витрат ФОП ОСОБА_2 прийнято витрати по авансових звітах найманих працівників за 2017р. в сумі 3207044,61 грн. (на підставі перевірки банківських виписок). Поряд з цим, проведеною перевіркою до складу витрат за 2017р. не прийнято витрати по авансових звітах (оплата добових), які фактично підприємцем не понесені, тобто не оплачені в сумі 540291,31 грн. (3747335,92 грн. - 3207044,61 грн.). До перевірки були надані договори позики на 670000,0 грн. без документального підтвердження фактичного отримання даних коштів від позикодавців. Станом на 31.12.2017р. згідно даних, наданих платником, дебіторська заборгованість становить 198800,0 грн. з ПДВ.

Позивач стверджує, що витрати на запчастини в 2017 році на суму 665209,26 грн. не включались до Декларації про майновий стан за 2017 рік, однак контролюючим органом під час перевірки було встановлено протилежне. Відповідно до вимог ст. 177 ПКУ обмежено можливість фізичній особі - підприємцю при визначенні об`єкта оподаткування включати до витрат витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, до яких відносяться вантажні автомобілі. Позивач зобов`язаний був нарахувати податкові зобов`язання по запчастинам в період реалізації транспортний засобів, оскільки запчастини перестали використовуватись в операціях, що є господарською діяльністю.

Також суб`єктом господарювання занижено суму чистого оподатковуваного доходу, на який нараховується єдиний внесок, на суму 368020,14 грн., а тому занижено суму єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 80964,43 грн. (22%).

Ухвалою від 17 жовтня 2019 року Хмельницьким окружним адміністративним судом замінено Головне управління ДФС у Хмельницькій області на правонаступника - Головне управління ДПС у Хмельницькій області.

Заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог, так і заперечень, та оцінивши докази, суд прийшов до наступних висновків.

Cуд встановив наступні обставини справи.

Посадовими особами Головного управління ДФС у Хмельницькій області проведено документальну планову виїзну перевірку суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_2 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01 січня 2017 р. по 31 грудня 2017 р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2017 р. по 31 грудня 2017 р., за результатами якої складено акт від 29.12.2018 №1731/22-01-13-03/ НОМЕР_1 .

Перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних із здійсненням діяльності, відображених у податковій декларації за 2017р. встановлено розбіжність у розмірі 1 238 317,23 грн., а саме:

1). фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 до складу витрат 2017 року віднесено витрати в сумі 540 291,31 грн., а саме відрядженням по яким відсутні виплати добових найманим працівникам.

Так, перевіркою авансових звітів, зданих водіями позивачу після виконання своїх посадових обов`язків (здійснення перевезення вантажів) встановлено, що витрати згідно авансових звітів, до яких входить автобани, митні платежі, митне оформлення, парковки, добові за період з 01.01.2017р. по 31.12.2017р. становлять 3747335,92 грн., а саме:

- витрати, що понесені згідно наданих для перевірки підтверджуючих розрахункових документів (на оплату автобанів, дизпалива за кордоном, митних платежів та митного оформлення) - в сумі 1 511 458,27 грн.;

- добові водіїв за перебування у відрядженнях під час виконання своїх посадових обов`язків (здійснення перевезення вантажів) в сумі 2 235 877,65 грн.

Перевіркою банківських виписок встановлено, що позивачем протягом 2017р. знято з розрахункових рахунків готівкових коштів на загальну суму 3 207 044,61 грн.

Таким чином, сума готівкових коштів, яку фактично вистачало на виплату добових водіям за 2017р. становить 1 695 586,34 грн. (3 207 044,61 - 1 511 458,27).

Отже, перевіркою підтверджено витрати, понесені ФОП ОСОБА_2 по авансових звітах найманих працівників за 2017р. в сумі 3 207 044,61 грн.

Перевіркою встановлено завищення витрат ФОП ОСОБА_2 за 2017р. по авансових звітах (оплата добових), які фактично підприємцем не понесені, тобто не оплачені в сумі 540291,31 грн. (3 747 335,92 - 3 207 044,61).

Надані для перевірки авансові звіти на частину виплати добових в розмірі 540291,31 грн. не можуть свідчити про реальність здійснення таких операцій, зокрема виплати добових найманим працівникам за авансовими звітами, у зв`язку з відсутністю готівкових коштів, так як інші втирати, які зазначені в авансових звітах, підтверджені розрахунково-платіжними документами, чим порушено п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового Кодексу України.

2) Фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 до складу витрат 2017 року віднесено суму придбання запасних частин в розмірі 698 025,92 грн.

Так, згідно п.п.177.4.5 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат підприємця витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею.

Фізична особа підприємець на загальній системі оподаткування не має права включати до складу витрат запасні частини на утримання вантажних автомобілів. В ході проведення перевірки, встановлено відображення у складі витрат декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік вартість придбаних автомобільних запчастин на загальну суму 698 025,92 грн., які згідно актів списання запчастин та мастил при технічному обслуговуванні автомобілів були списані по автомобілях, якими ФОП ОСОБА_2 надавав послуги з перевезення. Станом на 31.12.2017р. запчастини на залишках відсутні, так як встановлені на вантажні автомобілі.

На порушення п. 164.1 ст. 164, п. 177.2, п.п. 177.4.1, 177.4.5, 177.4.6 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_2 . завищено показник витрат, відповідно занижено чистий оподатковуваний дохід у сумі 1 238 317,23 грн.

Також під час перевірки контролюючим органом встановлено, що позивачем при продажу 2 вантажних автомобілів ДАФ ВХ0370ВН в листопаді 2017 року та ДАФ НОМЕР_2 в грудні 2017 року нараховано податкові зобов`язання з ціни придбання їх без врахування придбаних і встановлених запчастин на дані автомобілі згідно актів списання запчастин на дані автомобілі.

Реалізація автомобіля ДАФ НОМЕР_2 була здійсненна на підставі договору купівлі - продажу транспортного засобу №2576 від 07.12.2017 року з ТОВ «Тандем-палет» (ПДВ нараховано згідно податкової накладної №9 від 07.12.2017 року на загальну суму 107600,0 грн., в т.ч. ПДВ 17933,33грн.) та автомобіля ДАФ ВХ 0370 НОМЕР_3 на підставі договору купівлі - продажу транспортного засобу №2369 від 16.11.2017 року з ОСОБА_3 (ПДВ нараховано згідно податкової накладної №24 від 16.11.2017 року на загальну суму 103860,0 грн., в т.ч. ПДВ 17310,0грн.).

Внаслідок чого на порушення п. "г" п. 198.5 ст. 198, п.200.1, ст. 200 Податковою кодексу України, пп.5 п.4 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 28.01.2016р. № 21, занижено податкові зобов`язання по податку на додану вартість в розмірі 19239,93 грн.. в т.ч.:

- в грудні 2017 року по запасних частинах, встановлених на автомобіль ДАФ НОМЕР_2 на 9621,59 грн.;

- в листопаді 2017 року по запасних частинах, встановлених на автомобіль ДАФ НОМЕР_4 на 9618,34 грн.

Також перевіркою достовірності відображення у звітності сум доходу, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на який нараховується єдиний внесок за період з 01.01.2017р. по 31.12.2017р. встановлено його заниження на суму 829 270,14 грн. (368020,14 ).

Відповідно до частини 5 ст.8 Закону України „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 р. №2464-УІ за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 рр. ФОП ОСОБА_2 застосовувався єдиний внесок у розмірі 22,00%. Отже, підприємцем занижено суму єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування всього на суму 182 439,43 грн. (80964,43).

Позивачем подано заперечення на акт про результати документальної планової виїзної перевірки, за вих.№1 від 21.01.2019. Вказує, що законодавством не передбачено, що заборгованість по підзвітних сумах може погашатись виключно грошовими коштами отриманими (знятими) з розрахункового рахунку суб`єкта підприємницької діяльності. Суб`єктом господарювання отримано позикові кошти у розмірі 670 000 грн., про що вказано в п.1.19 акту перевірки. Крім того, контролюючим органом не враховано що в 2017 році позикові кошти залучались також згідно інших договорів, зокрема договорів поворотної фінансової допомоги №1 від 02.10.2017 року, №2 від 14.11.2017 року, №3 від 29.12.2017 року (та додано копії таких). Зазначає, що частина таких коштів була використана суб`єктом господарювання саме на погашення підзвітних сум. Таким чином висновок контролюючого органу щодо невиплати добових найманим працівникам в 2017 році в сумі 540291,31 грн. не відповідають фактичним обставинам та не підтверджуються документально.

Також вказує, що за позицією контролюючого органу, ФОП ОСОБА_2 до складу витрат 2017 року віднесено суму придбаних запасних частин в розмірі 698025,92 грн. Проте фактично до складу витрат за 2017 рік включено витрат на придбання та встановлення шин на тягачі та напівпричіпи на загальну суму 53666,66 грн., з яких 32816,66 грн. вартість шин встановлених на напівпричіпи та 20750 грн. - вартість шин встановлених на сідловий тягач. Не зрозумілою є позиція контролюючого органу щодо віднесення таких транспортних засобів до вантажних автомобілів, та до транспортних засобів подвійного призначення.

Запасні частини, що встановлені в січні-листопаді (грудні) 2017 року впродовж експлуатації 2 сідлових тягачів (в подальшому реалізованих іншим особам) пов`язані із отриманим доходом суб`єктом господарської діяльності, а отже використані у господарській діяльності.

Контролюючим органом позивачу була надана відповідь па заперечення від 31.01.2019. Вказує, зокрема, що надані до перевірки договори позики без документального підтвердження фактичного отримання даних коштів від позикодавців (інший документ, що засвідчує передачу позичальнику позикодавцем певної грошової суми або певної кількості речей). Також, в авансових звітах відсутня інформація про видані та отримані кошти в підзвіт (одержано від кого, дата, № документа), витрачено, перевитрата, залишки виданих на відрядження або під звіт коштів. Відсутні підписи осіб, які отримали кошти в під звіт відповідно, що не підтверджує фактичної виплати готівкових коштів для відрядження.

Копії договорів поворотної фінансової допомоги №1 від 02.10.2017 року, №2 від 14.11.2017 року, №3 від 29.12.2017 року надані вперше платником разом з запереченням до акта, однак в п.1.23 акту перевірки кредиторська заборгованість перед позичальниками відсутня.

На підставі акту перевірки контролюючим органом винесено:

- податкове повідомлення-рішення від 05.02.2019 №, яким збільшено суму податку на доходи фізичних осіб в розмірі 325485,15 грн. (основний платіж - 216990,10 грн., штрафні санкції - 108495,05 грн.);

- податкове повідомлення-рішення від 05.02.2019 №, яким збільшено суму військового збору в розмірі 27123,77 грн. (основний платіж - 18082,51 грн., штрафні санкції - 9041,26 грн.);

- податкове повідомлення-рішення від 05.02.2019 №, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку у розмірі 16817 грн., та нараховані штрафні санкції у розмірі 4204,25 грн.;

- рішення від 05.02.2019 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 16192,89 грн.

- вимога про сплату боргу (недоїмки) від 05.02.2019 №Ф- на суму 80964,43 грн.

Щодо висновків про порушення ФОП ОСОБА_2 вимог п.177.2, п.177.4, ст.177 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) за рахунок віднесення за 2017 рік витрат на відрядження, по яким відсутні виплати добових найманим працівникам в сумі 540291,31 грн., суд зазначає наступне.

Позивач вказує, що в 2017 році суб`єктом господарювання отримувались позикові кошти, відповідно до укладених договорів поворотної фінансової допомоги №1-3 та позики №1-7, відповідно до яких ним було отримано в користування готівкові кошти на загальну суму 1 320 000,00 гривень.

Згідно п.8 зазначених договорів позикодавець та позичальник підтверджують, що кошти були передані позикодавцем та прийняті позичальником до підписання таких договорів. Факт підписання договору засвідчує факт передачі коштів.

Відповідно до п.1.19 акта перевірки, перевіркою питань щодо отримання/надання фізичною особою - підприємцем сум фінансової допомоги встановлено: в перевіряємому періоді ФОН ОСОБА_2 отримано 670 000 грн. згідно договорів позики: № 1 від 20.06.17; №2 від 10.09.17, №3 від 15.11.17.

Водночас, згідно п.1.23 акту перевірки, станом на 31.12.2017 згідно даних, наданих платником, дебіторська заборгованість становить 198800,0 грн. з ПДВ (189833,33 грн. без ПДВ) та кредиторська заборгованість - 2210,96 грн. з ПДВ (1 842,47 без ПДВ).

Отже, кредиторська заборгованість перед позикодавцями була відсутня.

Стосовно висновків контролюючого органу про порушення ФОП ОСОБА_2 вимог пп.177.4.5, пп.1774.6, п.177.4, ст.177 ПК України за рахунок віднесення до складу витрат за 2017 рік витрат на придбання запасних частин в розмірі 665209,26 грн.

Так, підпунктами 177.4.5, 177.4.6 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України передбачено, що не включаються до складу витрат підприємця: витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею; документально не підтверджені витрати.

Зазначені у цій статті підприємці мають право (за власним бажанням) включати до складу витрат, пов`язаних з провадженням їх господарської діяльності, амортизаційні відрахування з відповідним веденням окремого обліку таких витрат. При цьому амортизації підлягають: витрати на придбання основних засобів та нематеріальних активів; витрати на самостійне виготовлення основних засобів.

Не підлягають амортизації та повністю включаються до складу витрат звітного періоду витрати на: проведення ремонту, реконструкції, модернізації та інших видів поліпшення основних засобів; ліквідацію основних засобів (у частині залишкової вартості).

Не підлягають амортизації такі основні засоби подвійного призначення: земельні ділянки; об`єкти житлової нерухомості; легкові та вантажні автомобілі.

Отже, не підлягають амортизації та не включаються до складу витрат підприємця, зокрема, витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, до яких відносяться: земельні ділянки; об`єкти житлової нерухомості; легкові та вантажні автомобілі.

Отже, вирішальним у спірних правовідносин є те, чи відноситься сідловий тягач та вантажний напівпричіп до вантажних автомобілів.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" № 2344-ІІІ автомобіль вантажний - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів.

Напівпричіп - причіп, вісь (осі) якого розміщено позаду центра мас транспортного засобу (за умови рівномірного завантаження) і який обладнано зчіпним пристроєм, що забезпечує передачу горизонтальних і вертикальних зусиль на інший транспортний засіб, що виконує функції тягача.

У статті 1 Закону № 2344-ІІІ відсутнє визначення «сідловий тягач».

Згідно Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 р. № 363, сідельний тягач - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для буксирування напівпричепа.

Згідно з ч. 3 ст. 19 Закону № 2344-ІІІ при державній реєстрації вантажних автомобілів у реєстраційних документах роблять відмітку щодо їх призначення згідно з документами виробника (вантажний автомобіль, причіп, напівпричіп з бортовою платформою відкритого або закритого типу, самоскид, цистерна, сідельний тягач, фургон, для аварійного ремонту, автокран, пожежний, автомобіль-мішалка, вишка розвідувальна чи бурова на автомобілі, для транспортування сміття та інших відходів, технічна допомога, автомобіль прибиральний, автомобіль-майстерня, радіологічна майстерня, автомобіль для пересувних телевізійних і звукових станцій тощо).

Таким чином, сідельний тягач та причіп/напівпричіп являються транспортними засобами, єдиними призначеннями яких є перевезення вантажів, а відтак такі відносяться до категорії вантажних автомобілів, що підтверджується також змістом ч.3 ст.19 Закону.

Отже, відповідач правомірно дійшов висновку про безпідставність включення позивачем до складу витрат фізичної особи-підприємця витрати на утримання основних засобів подвійного призначення (сідельних тягачів та напівпричепів).

Щодо податкового повідомлення-рішення форми «В1» № від 05.02.2019р. про завищення суми бюджетного відшкодування на 16817,00 грн. та застосування штрафних санкцій у розмірі 4204,25 грн, суд зазначає наступне.

Згідно з п.п. г) п. 198.5 ст. 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Згідно п. 189.1 ст. 189 ПК України у разі здійснення операцій відповідно до п. 198.5 ст. 198 цього Кодексу база оподаткування за товарами/послугами визначається виходячи з вартості їх придбання.

Відповідно до пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Отже, платник податку у випадку невикористання у господарській діяльності придбаних товарів/послуг, по яких був сформований податковий кредит (після продажу транспортного засобу встановлені на нього запчастини уже не будуть пов`язані з провадженням господарської діяльності позивача), зобов`язаний у податковому періоді, в якому відбувається списання з балансу таких товарів/послуг нарахувати податкові зобов`язання, виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 Кодексу.

Перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_2 при продажу 2 вантажних автомобілів ДАФ НОМЕР_4 в листопаді 2017 року та ДАФ НОМЕР_2 в грудні 2017 року нараховано податкові зобов`язання з ціни придбання їх без врахування придбаних і встановлених запчастин на дані автомобілі згідно актів списання запчастин на дані автомобілі.

Отже, позивач згідно ст.198 ПК України зобов`язаний був нарахувати податкові зобов`язання по запчастинам, виходячи з бази оподаткування в період реалізації вищезазначених транспортних засобів, оскільки запчастини перестали використовуватись в операціях, що є господарською діяльністю позивача.

Таким чином, відповідач діяв у межах закону при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, а тому в задоволенні позовних вимог про їх скасування необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позов не підлягає задоволенню, сплачений позивачем судовий збір не підлягає відшкодуванню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 24 жовтня 2019 року

Позивач:Фізична особа-підприємець Аніщенко Леонід ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17, м.Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 39492190)

Головуючий суддя О.О. Михайлов