Справа № 520/3823/19
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2019-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 р. Справа № 520/3823/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мінаєвої О.М.

суддів: Макаренко Я.М. , Бегунца А.О.

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.07.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Бабаєв А.І., м. Харків, повний текст складено 18.07.19 року по справі № 520/3823/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Харківській області, Відділу поліції в метрополітені Головного управління Національної поліції в Харківській області

про визнання незаконним та скасування наказу, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, відділу поліції в метрополітені Головного управління Національної поліції в Харківській області, в якому просив суд:

- визнати наказ начальника відділу поліції в метрополітені Головного управління Національної поліції в Харківській області № 26 від 21.03.2019 "Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського ВП в метрополітені ГУНП в Харківській області" про оголошення старшому слідчому СВ ВП в метрополітені ГУНП в Харківській області майору поліції ОСОБА_1 догани незаконним та скасувати його;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10000 гривень.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.07.2019 по справі №520/3823/19 відмовлено у задоволенні позову.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу. Свою незгоду з рішенням суду обґрунтовує тим, що суд першої інстанції дав неправильну оцінку наявним у справі доказам, в результаті чого не вірно застосував норми права, та зазначає, що наказ начальника відділу поліції в метрополітені Головного управління Національної поліції в Харківській області № 26 від 21.03.2019 "Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського ВП в метрополітені ГУНП в Харківській області" є незаконним та підлягає скасуванню. Просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.07.2019 по справі № 520/3823/19 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачами надані відзиви на апеляційну скаргу, в яких викладені доводи щодо безпідставності вимог апеляційної скарги.

Позивач в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Представник Головного управління Національної поліції в Харківській області в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив суд залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 19.02.2019 року начальнику ВП в метрополітені полковнику поліції ОСОБА_7 подано рапорт заступника начальника ВП - начальника слідчого відділення ВП в метрополітені ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_5 про те, що 18.02.2019 року у період часу з 09:05 до 09:30, старший слідчий СВ ВП в метрополітені майор поліції ОСОБА_1, перебуваючи на службі в приміщенні адмінбудівлі ВП в метрополітені, відмовився отримати матеріали, зареєстровані 17.02.2019 р. о 17.35 в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події (далі - ЖЄО) під №187. Зазначені матеріали йому було доручено отримати 18.02.2019 р. о 09.05 начальником СВ ВП в метрополітені підполковником поліції ОСОБА_5 для виконання ним вимог ст. 214 КПК України. Причин відмови отримати матеріали ЖЄО № 187 від 17.02.2019 р. ОСОБА_1 начальнику СВ ВП в метрополітені підполковнику поліції ОСОБА_5 не повідомив.

За вказаними обставинами, наказом начальника відділу поліції в метрополітені ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 №20 від 01.03.2019 року було призначене проведення службового розслідування з метою встановлення факту відсутності або наявності в діях позивача ознак дисциплінарного проступку.

Службовим розслідуванням встановлено, що відповідно до Журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події матеріал №187, зареєстрований 17.02.2019 р. о 17:15, був доручений начальником СВ ВП в метрополітені ОСОБА_5 18.02.2019 р. о 09:05 старшому слідчому СВ ВП в метрополітені Зубенку О.В. Внаслідок відмови ОСОБА_1 отримати цей матеріал та внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР), він був передоручений слідчому СВ ВП в метрополітені ОСОБА_9, яка його отримала та внесла відомості в ЄРДР.

Опитаний в ході проведення службового розслідування майор поліції ОСОБА_1 пояснив, що 18.02.2019 року він заступив на службу у складі СОГ ВП в метрополітені. В ранковий час доби до його службового кабінету зайшов працівник чергової частини з матеріалами і сказав, щоб він отримав матеріали для внесення відомостей до ЄРДР, на що він йому повідомив, що внести відомості до ЄРДР не має фізичної можливості, оскільки не забезпечений керівництвом підрозділу комп`ютером з можливістю виходу до мережі Інтернет. Далі ОСОБА_1 пояснив, що черговий пішов до начальника СВ ОСОБА_5 доповідати про це. Також ОСОБА_1 пояснив, що після цього ним було подано рапорт на ім`я начальника ВП в метрополітені ОСОБА_7 (вх.№ 644/119-57/11-19 від 18.02.2019) про те, що 18.02.2019 р. він заступив на чергування в СОГ ВП в метрополітені, та для виконання службових обов`язків, зокрема для внесення відомостей, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, до ЄРДР згідно ст. 214 КПК України, а також для виїзду на місце події, він просить згідно ст. 105 Закону України "Про Національну поліцію" забезпечити його матеріально - технічним обладнанням, а саме: комп`ютером з можливістю виходу до мережі Інтернет, принтером і папером формату А-4. Далі ОСОБА_1 пояснив, що вказаним майном він не забезпечений і по сьогоднішній день, що не дає йому фізичної можливості вносити відповідні відомості до ЄРДР. ОСОБА_1 також пояснив, що він не отримав вказані матеріали у зв`язку з тим, що, згідно ч. 1 ст. 214 КПК України, він (слідчий) невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, але у зв`язку з незабезпеченістю матеріально-технічним обладнанням, яким він має бути забезпечений керівництвом підрозділу згідно ст. 105 Закону України "Про Національну поліцію", не мав би фізичної змоги своєчасно внести відомості до ЄРДР, що є порушенням вказаної норми КПК України. Далі ОСОБА_1 пояснив, що підстави проведення службового розслідування, розпочатого 01.03.2019 р. (Наказ начальника ВП в метрополітені ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 від 01.03.2019 № 20) йому не зрозумілі, оскільки в наказі зазначено, що "причин відмови отримати матеріали ЖЄО №187 від 17.02.2019 р. ОСОБА_1 не повідомив". Однак, позивач зазначає, що він повідомив про фізичну неможливість внесення відомостей до ЄРДР усно працівника чергової частини, який доповів начальнику СВ ОСОБА_5 , і письмовим рапортом начальнику ВП ОСОБА_7.

Так, за результатами службового розслідування було встановлено, що своїми діями старший слідчий СВ ВП в метрополітені майор поліції ОСОБА_1 вчинив дисциплінарний проступок, а саме не виконав наказ безпосереднього керівника ОСОБА_5 , відданий нею в межах наданих їй повноважень та відповідно до закону, не вжив заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно не інформував про це безпосереднього керівника, що є порушення п. 2 ч. 1 ст. 18 ЗУ "Про Національну поліцію" та вимог п.п. 4, 5 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту.

21.03.2019 року було складено та затверджено висновок службового розслідування відповідно до якого пропонувалось за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось у невиконанні вимог п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію" в частині обов`язку виконувати свої службові обов`язки відповідно до наказів керівництва, п.п. 4, 5 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України в частині обов`язку безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону та вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника, відносно старшого слідчого СВ ВП в метрополітені ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_1 застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

21.03.2019 р. наказом начальника ВП в метрополітені ГУНП в Харківській області №26 до старшого слідчого СВ ВП в метрополітені ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_1 застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Позивач, не погоджуючись з наказом начальника відділу поліції в метрополітені Головного управління Національної поліції в Харківській області № 26 від 21.03.2019 "Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського ВП в метрополітені ГУНП в Харківській області", звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з правомірністі прийняття відповідачем наказу № 26 від 21.03.2019 "Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського ВП в метрополітені ГУНП в Харківській області".

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції на підставі наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (надалі - Закон № 580-VIII).

Згідно зі ст. 3 Закону № 580-VIII у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону № 580-VIII, поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону № 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ (надалі - Дисциплінарний статут) визначається сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Відповідно до п.п. 4, 5, ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського зокрема безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону, вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника.

У відповідності до ч.2 ст.1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

З матеріалів справи встановлено, що в ході службового розслідування, проведеного стосовно позивача, було встановлено вчинення дисциплінарного проступку ОСОБА_1 , що виразилось у невиконанні вимог п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію" в частині обов`язку виконувати свої службові обов`язки відповідно до наказів керівництва, п.п. 4, 5 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України в частині обов`язку безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону та вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника.

Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 2 Дисциплінарного статуту керівник, якому поліцейський підпорядкований за службою, у тому числі тимчасово, є прямим керівником для нього. Найближчий до підлеглого прямий керівник є безпосереднім керівником. Під час виконання службових обов`язків поліцейський підпорядковується лише своєму безпосередньому та прямому керівникові.

Згідно з п. 3 розділу III Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої Наказом МВС України від 06.11.2015 № 1377, в ЖЄО вносяться дані про те, ким та кому доручено розгляд заяви чи повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення та інші події.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 Кримінального процесуального кодексу України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Згідно з ч.1, ч.2 ст.4 Дисциплінарного статуту наказ є формою реалізації службових повноважень керівника, згідно з якими визначаються мета і предмет завдання, строк його виконання та відповідальна особа. Наказ має бути чітко сформульований і не може допускати подвійного тлумачення. Наказ, прийнятий на основі Конституції та законів України і спрямований на їх виконання, віддається (видається) керівником під час провадження ним управлінської діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданих повноважень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 5 Дисциплінарного статуту поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика. За відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу. Виконання поліцейським злочинного або явно незаконного наказу, а також невиконання правомірного наказу тягнуть за собою відповідальність, передбачену цим Статутом та законом.

Відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що він не міг виконати наказ заступника начальника - начальника СВ ВП в метрополітені ОСОБА_5 щодо внесення даних до ЄРДР через незабезпеченість матеріально - технічним обладнанням, про що він повідомив її одразу, але вона, замість надання йому доступу до комп`ютерної техніки, наказала йому написати рапорт про причини відмови, що він одразу й виконав.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 1, п. 2 ст. 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України позивач повинен був негайно особисто повідомити свого безпосереднього керівника ОСОБА_5 про неможливість виконати її наказ та свої службові обов`язки, а саме опрацювати матеріали ЖЄО та внести відповідні дані до ЄРДР у зв`язку з відсутністю особисто в нього комп`ютера з виходом до мережі Інтернет. Проте позивач цього не зробив, а натомість доповів про це рапортом на ім`я начальника ВП в метрополітені від 18.02.2019р., достовірно знаючи, що відомості матеріалів ЖЄО під №187, зареєстрованого 17.02.2019 о 17:15, мають бути внесені до ЄРДР до 17:15 18.02.2019 р., про що свідчать матеріали службового розслідування, а також пояснення позивача та працівників ВП в метрополітені, отримані в ході проведення службового розслідування.

Крім того, в матеріалах справи наявна довідка від 19.03.2019 р. про перелік техніки, яка закріплена за СВ ВП в метрополітені ГУНП в Харківській області, зокрема монітор, системний блок, клавіатура, мишка - інвентарний номер №101480221; джерело безперебійного живлення - інвентарний номер №1; БФУ - інвентарний номер № 3 з можливістю виходу до мережі "Інтернет" та входу до ЄРДР та внесення даних в ЄРДР, яка знаходиться у закріпленому з 13.11.2018 за ОСОБА_5 службовому кабінеті НОМЕР_1 в адмінбудівлі ВП в метрополітені, та використовується з того ж часу нею та слідчими, старшими слідчими СВ ВП в метрополітені у службовій діяльності, в тому числі для внесення даних до ЄРДР. Отже, комп`ютерна техніка для використання у службовій діяльності знаходиться у вільному доступі для виконання службових обов`язків, в тому числі внесення відомостей в ЄРДР.

Колегія суддів не приймає посилання позивача в апеляційній скарзі про ненадання йому ОСОБА_5 дозволу на користування ним службовою комп`ютерною технікою, що знаходилась в службовому кабінеті НОМЕР_1, що було перешкодою виконання її наказу та його службових обов`язків щодо отримання матеріалів ЖЄО та внесення із них відомостей до ЄРДР, оскільки відсутні посилання на звернення позивача щодо використання цієї техніки в службовій діяльності та відмови позивачу в такому використанні.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_5 (а.с. 98) встановлено, що вона 18.02.2019 р. знаходилась на своєму робочому місці у кабінеті НОМЕР_1, проте ОСОБА_1 не доповів їй про причини відмови отримати матеріали ЖЄО за № 187 від 17.02.2019 р. Відсутність особисто у ОСОБА_1 комп`ютерної техніки з виходом до мережі Інтернет не було об`єктивною перешкодою для внесення ним даних до ЄРДР з матеріалів ЖЄО і отримання цих матеріалів ЖЄО. Позивач відмовився отримати матеріали ЖЄО і вчинити дії щодо їх реєстрації.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем не доведено відсутність дисциплінарного проступку через не забезпечення його особисто комп`ютерною технікою.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють серед іншого, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. Відповідач приймаючи наказ № 26 від 21.03.2019 року "Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського ВП в метрополітені ГУНП в Харківській області", діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно застосовано положення нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини та дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.07.2019 по справі № 520/3823/19 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.07.2019 року по справі № 520/3823/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)О.М. Мінаєва
Судді(підпис) (підпис) Я.М. Макаренко А.О. Бегунц
Постанова складена в повному обсязі 21.10.19 р.