Справа № 810/3840/17
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2019-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/3840/17 Суддя (судді) першої інстанції: Брагіна О.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів Єгорової Н.М. та Сорочка Є.О.,

за участю секретаря Лисенко І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Чернівецькій області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 01 березня 2018 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Путильська молочарня" до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Путильська молочарня» (далі - ТОВ «Путильська молочарня», позивач) звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Чернівецькій області (далі - ГУ ДФС у Чернівецькій обл., відповідач), в якому просило визнати нечинним ППР № від 11.07.2017 р., яким заявникові було збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 414716 грн. та застосована штрафна фінансова санкція у сумі 103679 грн.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 01 березня 2018 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано податкове повідомлення - рішення № від 11.07.2017 року.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог позивача повністю, оскільки вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права. Також, апелянт вказує на те, що суд першої інстанції неповністю дослідив наявні у справі докази та неправильно з`ясував фактичні обставини справи, що стало причиною сумнівних висновків, які, на думку апелянта, не відповідають фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, що прийняті у межах та на підставі наявних у контролюючого органу повноважень, з огляду на виявлені порушення податкового законодавства у діяльності позивача.

В судовому засіданні колегія суддів протокольною ухвалою задовольнила клопотання відповідача про його заміну на належного відповідача, у зв`язку з реорганізацією, на Головне управління Державної податкової служби у Чернівецькій області.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з`явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи посадовими особами відповідача, на підставі направлень ГУ ДФС у Чернівецькій області від 29.05.2017 №944, від 13.06.2017 №1059, від 29.05.2017 №945, від 29.05.2017 №946 та від 29.05.2017 №943, уповноваженими особами Головного ДФС згідно з п.п.20.1.4 п.20 ст.20, п.77.1, п.77.4 ст.77, п.82.1 ст.82 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, відповідно до наказу ГУ ДФС у Чернівецькій області №529 від 17.05.2017 проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Путилівська молочарня» з питання дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства в період з 01.01.2014 по 31.12.2016.

За результатами перевірки був складений акт перевірки №1876/24-13-14-01/36022081 від 27.06.2017 (далі - акт перевірки).

На підставі вищевказаного акту перевірки відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення № від 11.07.2017, яким за порушення пп.14.1.257 ст.14, пп.135.5.5 п.135.5 ст.135, пп.139.1.5, п.139.1 ст.139 ПКУ ТОВ "Путильська молочарня" зобов`язано сплатити грошове зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 414716 грн. та застосована штрафна санкція на суму 103679 грн.

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням 21.07.2017 позивач звернувся до Державної фіскальної служби України зі скаргою, за результатами розгляду якої рішенням Держаної фіскальної служби України від 19.09.2017 р. № 20881/6/99-99-11-0101-25 податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скарга позивача - без задоволення.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України передання права вимоги є заміною кредитора у зобов`язанні шляхом передачі ним своїх прав іншій особі за правочином.

Згідно ч. 1 ст. 514 ЦК України за підсумками вчинення правочину новий кредитор одержує всі права первісного кредитора за зобов`язаннями, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписи ч. 1 ст. 513 Цивільного кодексу України визначають, що договір відступлення права вимоги укладається в такій самій формі, що і договір, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

За правилами ч. 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні не може бути замінений тільки в тому випадку, коли таку заборону встановлено договором або законом, при цьому відповідно до ч. 1 ст. 516 цього Кодексу згода боржника на заміну кредитора не потрібна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до пп.14.1.255 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України під операцію з відступлення права вимоги розуміється операція з переуступки кредитором прав вимоги боргу третьої особи новому кредитору з попередньою або наступною компенсацією вартості такого боргу кредитору або без такої компенсації.

Таким чином, дане поняття передбачає операції з переуступки будь-яким кредитором (первісним або наступними) будь-яких прав вимоги боргу третьої особи (грошових і не грошових) новому кредиторові за компенсацію в будь-якій формі (грошову та не грошову) або без такої.

Відповідно до пп.14.1.257 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України безповоротною фінансовою допомогою є: сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів; сума безнадійної заборгованості, відшкодована кредитору позичальником після списання такої безнадійної заборгованості; сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності; основна сума кредиту або депозиту, що надані платнику податків без встановлення строків повернення такої основної суми, за винятком кредитів, наданих під безстрокові облігації, та депозитів до запитання у банківських установах, а також сума процентів, нарахованих на таку основну суму, але не сплачених (списаних).

Як свідчать матеріали справи, та вірно встановлено судом першої інстанції 01.12.2012, між ТОВ «Путильська молочарня» (далі -Первісний боржник), ТОВ "Бєлєф"(далі - Кредитор) та фізичною особою ОСОБА_1 (далі -Новий боржник) було укладено тристоронній договір про переведення боргу №146.

За умовами договору Новий боржник прийняв на себе грошове зобов`язання позивача перед ТОВ "Бєлєф", які виникли на підставі договору відступлення права вимоги №169 від 17.08.2012 р. на суму 3153788,62 грн. та договору фінансової позики №533/ФП/08 від 08.12.2008 р. у розмірі 733958,79 грн., а саме: виконати зобов`язання Первісного боржника перед Кредитором шляхом оплати грошових коштів у сумі 3887747,41 грн. (а.с.65).

Як вбачається з умов договору №146 від 01.12.2012 р. у ОСОБА_1 з моменту набуття чинності договору виникає право вимоги до ТОВ "Путильська молочарня" у сумі 3887747, 41 грн.

Також, 31.12.2012 р., між ТОВ "Путильська молочарня", ТОВ "Бєлєф" та ОСОБА_1 укладено договір переведення боргу №147.

Цим договором регулюються відносини, пов`язані із заміною Первісного боржника у зобов`язаннях, що виникли між кредитором та Первісним боржником на підставі договору відступлення права вимоги (цесії) №143 від 29.12.2012 на суму 590000,00 грн, та договору відступлення права вимоги (цесії) №688 від 31.12.2012 на суму 430000,00 грн.

Згідно умов зазначеного договору ОСОБА_1 повинен замість позивача оплатити грошові кошти у сумі 1 020 000 грн. ТОВ "Бєлєф".

Як вбачається з пункту 3 договору від 31.12.2012 р. кредитор- ТОВ "Бєлєф" висловило свою згоду щодо заміни первісного боржника - ТОВ "Путильська молочарня" новим боржником ОСОБА_1 та переведення на нього вищевказаного боргу.

В ході проведення перевірки встановлено, що станом на 01.01.2014 на бухгалтерському рахунку 505 «Інші довгострокові позики в національній валюті» по взаєморозрахунках із фізичною особою ОСОБА_1 , засновником ТОВ «Путильська молочарня» рахується кредитове сальдо в сумі 4907747,41 грн.

Як вбачається з акту перевірки жодних інших документів, окрім договору №146 від 01.12.2012 та №147 від 31.12.2012 на підтвердження формування кредитового сальдо в зазначеній сумі позивачем не надано.

Відповідачем у ході проведення перевірки було направлено запит №1415/10/24-13-14-01-10 від 19.06.2019, яким витребовувалися документи щодо більш детальної розшифровки кредитового сальдо станом на 01.01.2014, а саме: договори, попередні договори, первинні документи (касові, банківські чи документи фінансово-господарських операцій) внаслідок яких сформовано кредитове сальдо станом на 01.01.2014 по бухгалтерському рахунку 505 по рорахунках з фізичною особою ОСОБА_1 на суму 4907747,41 грн.

На виконання зазначеного запиту позивачем було надано лише копію договору №146 від 01.12.2012 про переведення боргу.

Крім того, колегія суддів, вважає за необхідним зазначити, що у матеріалах справи також відсутні будь-які документи, крім договорів № 146 та №147 про переведення боргу.

Судом першої інстанції зазначено, що оскільки договір позики №533/ФП/08 від 08.12.2008 р. не відноситься до договорів безпроцентної позики за правилами ч.2 ст.1048 ЦКУ, договір укладений між ТОВ "Путильська молочарня" та засновником ОСОБА_1 вважається таким, що передбачає сплату процентів за користування грошовими коштами на рівні облікової ставки Національного банку України.

З огляду на викладене, колегія суддів ставить під сумнів оцінку суду першої інстанції договору позики №533/ФП/08 від 08.12.2008, оскільки такий договір не міг бути досліджений судом першої інстанції, враховуючи його відсутність в матеріалах справи.

З огляду на характер спірних правовідносин, колегія суддів вважає, що дослідження зокрема договору позики, який став підставою для укладення договору про переведення боргу є обов`язковим, так як умови про ненарахування відсотків за договором позики істотно впливають на податкові наслідки такої операції.

Разом з тим, колегія суддів, звертає увагу, що зі змісту договорів про переведення боргу № 146 та №147 не вбачається сплата відсотків.

Відтак, висновки суду першої інстанції про те, що таку позику не можливо вважати безпроцентною посилаючись на норми ч.2 ст.1048 Цивільного кодексу України є хибними.

Оскільки сума коштів, яку було переведено на нового боржника, зменшує суму витрат первісного боржника, що в результаті впливає на фінансовий результат підприємства як дохідна частина, то висновок суду першої інстанції про те, що переведення боргу не впливає на доходи чи витрати платника є не вірним.

Відповідно до пп. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України під поворотною фінансовою допомогою розуміють суму коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.

Норма пп.135.5.5 п.135.5 ст.135 ПКУ передбачає включення до інших доходів сум поворотної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, що залишаються неповерненими на кінець такого звітного періоду, від осіб, які не є платниками цього податку (в тому числі нерезидентів), або осіб, які згідно із цим Кодексом мають пільги з цього податку, в тому числі право застосовувати ставки податку нижчі, ніж установлені пунктом 151.1 статті 151 цього Кодексу.

Проте, згідно із абз.4 пп.135.5.5 п.135.5 ст.135 ПКУ положення цього пункту не поширюються на суми поворотної фінансової допомоги, отриманої від засновника/учасника (в тому числі нерезидента) такого платника податку, у випадку повернення такої допомоги не пізніше 365 календарних днів з дня її отримання. Таким чином, сума поворотної фінансової допомоги, отримана платником податку від засновника/учасника (в тому числі нерезидента) такого платника податку, у випадку повернення такої допомоги не пізніше 365 календарних днів з дня її отримання не включаються до доходів, що враховуються при обчислення об`єкта оподаткування.

З огляду на відсутність в матеріалах справи будь яких доказів про те, що платником податку, який є отримувачем поворотної фінансової допомоги, тобто позивачем від неплатника податку на прибуток - ОСОБА_1 на кінець календарного року, в межах 365 календарних днів з дня отримання, повернуто таку фінансову допомогу, колегія суддів дійшла висновку про необхідність включення позивачем до складу оподатковуваного доходу за базовою ставкою суму неповернутої фінансової допомоги.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками акту перевірки про те, що позивачем на порушення пп.14.1.257 п.14.1 ст.14, пп.135.5.5 п.135.5 ст. 135 ПК України занижено доходи, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування всього в сумі 2281976,00 грн.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що податковим органом правомірно збільшено позивачу суму грошового зобовязання з податку на прибуток у розмірі 513445 грн.

Крім того, враховуючи, що судом першої інстанції не досліджено правомірність донарахування відповідачем грошового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 4950 грн, а позивач в позовній заяві жодним чином цього не заперечує, колегія суддів дійшла висновку про правомірність винесення контролюючим органом податкового-повідомлення рішення форми «Р» № від 11.07.2017.

Відповідно до частини 1 статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано заяву з дотриманням правил підсудності; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Статтею 263 КАС України визначено чіткий перелік справ, які розглядаються за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Так, згідно норм вказаної статті суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо:

1) оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію;

2) оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг;

3) припинення за зверненням суб`єкта владних повноважень юридичних осіб чи підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців у випадках, визначених законом, чи відміни державної реєстрації припинення юридичних осіб або підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців;

4) стягнення грошових сум, що ґрунтуються на рішеннях суб`єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження та сума яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

5) оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо в`їзду (виїзду) на тимчасово окуповану територію.

З огляду на те, що дана справа не підпадає під норми вказаної статті та мала б розглядатися за правилами загального позовного провадження, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відтак, колегія суддів вбачає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, які позбавили відповідача права на участь у судовому засіданні, та як наслідок користування своїми процесуальними правами.

Частиною 3 статті 317 КАС України визначено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду зокрема, якщо суд розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції викладені в рішенні, прийнятому за неповного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було неповно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання та є підставою для його скасування ухвалення нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329, 331 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 01 березня 2018 року- скасувати та ухвалити нову постанову якою у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Путильська молочарня" до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено 23.10.2019 року.