Справа № 360/4405/19
Суддя: Н.М. Басова
Дата ухвалення: 2019-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

21 жовтня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/4405/19

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Басова Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Старобільської районної державної адміністрації Луганської області до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про визнання незаконною та скасування постанови про стягнення накладення штрафу,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Старобільської районної державної адміністрації Луганської області (далі - позивач) до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області (далі - відповідач), в якому просила суд визнати незаконною та скасувати постанову про накладення штрафу від 26 вересня 2019 року ВП №55465147 Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області (а.с.4-6).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 26.09.2019 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області по ВП № 55465147 винесено постанову про накладення штрафу на Старобільську районну державну адміністрацію Луганської області у розмірі 5100,00 грн. Постанова надійшла до позивача 30.09.2019 вх.№01-25/2766. Позивач вважає, що дії державного виконавця є неправомірними, а оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню. При цьому зазначив, що після отримання першочергової Постанови про відкриття ВП № 55465147 від 04.01.2018 та листа старшого державного виконавця вих.№64 від 04.01.2018, а також Вимоги виконавця № 3183 від 16.04.2018 позивачем у відповідності до норм пункту 6 частини 5 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» щоразу надавалися письмові пояснення (№ 141 від 11.01.2018, № 985 від 23.04.2018, № 986 від 23.04.2018, № 5748 від 07.08.2018, № 01-16/1860 від 13.08.2018) за фактом неможливості виконання вказаного рішення у зв`язку з відсутністю бланків сертифікатів. Крім того, позивач вказує, що останнім вживалися заходи щодо забезпечення виконання виконавчого документа, а саме було направлено лист до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру з можливістю надати бланк сертифіката на право на земельну частку (пай). Відповідно до отриманої відповіді з`ясовано, що за інформацією Головного управління Держгеокадастру у Луганській області бланки сертифікатів залишились на тимчасово окупованій території. Державний виконавець під час винесення оскаржуваної Постанови про накладення на позивача штрафу за невиконання рішення суду щодо видачі сертифіката на право на земельну частку (пай) не врахував поважності причини невиконання позивачем вказаного рішення оскільки, визначальною ознакою для накладення штрафу є саме не виконання рішення суду без поважних причин. Як вважає позивач, поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення Старобільською районною державною адміністрацією Луганської області та які не залежали від її власного волевиявлення. На підставі викладеного, позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач позовні вимоги не визнав, до відділу діловодства та обліку звернення громадян надав відзив на позовну заяву від 17.10.2019 №7443, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с.28-30). В обґрунтування відзиву зазначив, що 04.01.2018 на виконання до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області надійшов виконавчий лист Старобільського районного суду Луганської області від 20.07.2017 №431/1575/17 про проведення виконавчих дій згідно рішення Старобільського районного суду Луганської області від 30.05.2017, згідно якого зобов`язано Старобільську районну державну адміністрацію видати ОСОБА_1 сертифікат на право на земельну частку (пай) розміром 8,02 у.к.га. вартістю 137491,67 грн з урахуванням коефіцієнту індексації 3,200 та коефіцієнту 1,756 згідно Постанови КМУ від 31.10.2011 №1185. 04.01.2018 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 26.09.2019 державним виконавцем, відповідно до ст. ст. 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження", винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100 грн. Станом на 17.10.2019 рішення суду не виконано. На підставі викладеного, відповідач вважає вищезазначені дії правомірними, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Ухвалою суду від 11.10.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с.1-2).

Представники сторін в судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином (а.с.26,27), просили розглядати справу за їх відсутності (а.с.30,70).

Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість розглянути справу у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-77, 90 КАС України, суд дійшов наступного.

04.01.2019 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №431/1575/17 виданого 20.07.2017 відповідно до рішення Старобільського районного суду Луганської області, яким проведено виконавчу дію згідно рішення Старобільського районного суду Луганської області від 30.05.2017, згідно якого зобов`язано Старобільську районну державну адміністрацію видати ОСОБА_1 сертифікат на право на земельну частку (пай) розміром 8,02 у.к.га. вартістю 137491,67 грн з урахуванням коефіцієнту індексації 3,200 та коефіцієнту 1,756 згідно Постанови КМУ від 31.10.2011 №1185 (а.с.10).

Вищевказану постанову направлено до позивача супровідним листом від 04.01.2018 №64 та отримано останнім 09.01.2018 за вх.№02-21/113 (а.с.9).

11.04.2018 за №141 позивачем направлено до старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області лист, в якому зазначив, що Державна реєстрація колгоспу «Перше травня» припинена 10.01.2005. На сьогодні не існує права колективної власності на землю та не існує юридичної особи, за рахунок якої виділялись земельні частки (паї) членам колгоспу та за рахунок якої передбачена видача сертифікату згідно рішення суду. Також позивач повідомив, що бланки сертифікатів на право на земельну частку (пай) не перебувають на балансі райдержадміністрації та їх облік райдержадміністрація не здійснює. Таким чином, у райдержадміністрації відсутні законні підстави для видачі сертифікату, а тому виконавче провадження ВП №55465147 підлягає закриттю, а виконавчий лист поверненню стягувачеві відповідно до п.6 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.11).

Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Луганській області 16.04.2018 за №3183 направив до позивача вимогу виконавця, відповідно до якої вимагав надати документальне підтвердження виконання рішення Старобільського районної суду Луганської області від 30.05.2017 № 431/1575/17 (а.с.12).

Позивач направив до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру лист від 23.04.2018 №985 та №986, в якому просив надати бланки сертифікатів на право на земельну частку (пай) (а.с.13,14).

Листом від 04.06.2018 за № 4-28-0.13-6228/2-18 Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру повідомила позивача, що бланки сертифікатів на право на земельну частку (пай) не перебувають на балансі Держгеокадастру та їх облік Держгеокадастром не здійснюється та за інформацією Головного управління Держгеокадастру у Луганській області бланки сертифікатів на право на земельну частку (пай) залишились на тимчасово окупованій території (а.с.72).

07.08.2018 за №5748 Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Луганській області направив до позивача вимогу, в якій вимагав надати інформацію щодо повного та фактичного виконання рішення суду №431/1575/17 з моменту отримання вимоги та роз`яснив, що у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (а.с.16).

26.09.2019 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області винесено постанову про накладення штрафу, якою за невиконання рішення суду на боржника накладено штраф у розмірі 5100 грн на користь держави (а.с.8).

Вищевказану постанову направлено до позивача супровідним листом від 26.09.2019 №6986 та отримано останнім 30.09.2019 за вх.№01-25/2766 (а.с.7).

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначає стаття 287 КАС України.

Згідно з частиною першою статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 02 лютого 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404, у відповідній редакції).

За визначенням статті 1 Закону № 1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 1404 відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частин першої та другої статті 63 Закону № 1404, зокрема, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність.

Статтею 75 Закону № 1404 встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З аналізу викладеної норми слідує, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 5 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією.

Разом з тим, пунктом 8 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" постановлено Кабінету Міністрів України: затвердити у місячний строк форму сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразок Книги реєстрації сертифікатів; організувати виготовлення сертифікатів у необхідній кількості.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1995 року № 801 "Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)":

1. Затверджено форму сертифіката на право на земельну частку (пай) та зразок Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що додаються.

2. Державному комітетові по земельних ресурсах і Головному управлінню геодезії, картографії та кадастру при Кабінеті Міністрів України забезпечити виготовлення бланків сертифікатів на право на земельну частку (пай).

3. Міністерству фінансів профінансувати витрати, пов`язані з виготовленням бланків сертифікатів, за рахунок видатків з державного бюджету на проведення земельної реформи.

У Старобільської районної державної адміністрації Луганської області бланки сертифікатів на право на земельну частку (пай) не перебувають на балансі та їх облік райдержадміністрація не здійснює. Листом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 04.06.2018 року за № 4-28-0.13-6228/2-18 підтверджено, що бланки сертифікатів на право на земельну частку (пай) не перебувають на балансі Держгеокадастру та їх облік Держгеокадастром не здійснюється. За інформацією Головного управління Держгеокадастру у Луганській області бланки сертифікатів на право на земельну частку (пай) залишились на тимчасово окупованій території (а.с.72).

Отже, з метою виконання рішення суду позивач вчинив всі залежні від нього дії, а у спірній ситуації має місце саме винятковий випадок тривалого виконання рішення Старобільського районного суду Луганської області у справі №431/1575/17 про зобов`язання Старобільської районної державної адміністрації видати ОСОБА_1 сертифікат на право на земельну частку (пай) розміром 8,02у.к.га. вартістю 137491,67 грн з урахуванням коефіцієнту індексації 3,200 та коефіцієнту 1,756 згідно Постанови КМУ від 31.10.2011 №1185, обумовлений неможливістю з об`єктивних причин видати сертифікат на право на земельну частку (пай) через відсутність відповідних бланків у позивача та неможливістю їх отримання у відповідного органу - Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру.

Застосовуючи до боржника заходи відповідальності, державний виконавець в постанові про накладення штрафу не зазначив обставини, про які повідомив йому боржник, як про такі, що перешкоджають виконанню, і, відповідно, не надав їм жодної оцінки.

Сукупність зібраних у справі доказів доводить, що постанова головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 26.09.2019 ВП № 55465147 про накладення штрафу за невиконання рішення суду на Старобільську районну державну адміністрацію Луганської області у розмірі 5100,00 грн не відповідає критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, у зв`язку з чим оскаржувана постанова про накладення штрафу є протиправною.

Стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: […] визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; […].

Згідно з частиною другою статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, вимоги про визнання рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень незаконними або неправомірними є різними словесними формами вираження одного й того самого способу захисту порушеного права позивача, а саме визнання рішення, дій чи бездіяльності протиправними.

За встановлених в цій справі обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин суд дійшов висновку, що позовні вимоги до Управління держаної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області є обґрунтованими та їх слід задовольнити повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на те, що позовні вимоги носять майновий характер і позов підлягає задоволенню повністю, на користь позивача, який у спірних правовідносинах не є суб`єктом владних повноважень, необхідно стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову в сумі 1921,00 грн.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 21.10.2019 за № Головне територіальне управління юстиції у Луганській області (ідентифікаційний код 34941884) зареєстровано юридичною особою (а.с.73-75).

Враховуючи те, що Управління державної виконавчої служби є структурним підрозділом Головного територіального управління юстиції у Луганській області, яке, в свою чергу, є юридичною особою, судові витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову в сумі 1921,00 грн необхідно стягнути саме за рахунок бюджетних асигнувань Головного територіального управління юстиції у Луганській області.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 132, 139, 205, 241-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Старобільської районної державної адміністрації Луганської області до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про визнання незаконною та скасування постанови про стягнення накладення штрафу задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 26 вересня 2019 року ВП №55465147 про накладення штрафу за невиконання рішення суду на Старобільську районну державну адміністрацію Луганської області у розмірі 5100,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного територіального управління юстиції у Луганській області (ідентифікаційний код 34941884, місцезнаходження: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Єгорова, буд. 22) на користь Старобільської районної державної адміністрації Луганської області (ідентифікаційний код 04051632, місцезнаходження: 92703, Луганська область, Старобільський район, м.Старобільськ, вул.Центральна, будинок 35) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 287 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Н.М. Басова