Справа № 240/5293/18
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2019-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/5293/18

Головуючий у 1-й інстанції: Романченко Є.Ю.

Суддя-доповідач: Франовська К.С.

24 жовтня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Франовської К.С.

суддів: Кузьменко Л.В. Совгири Д. І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 червня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання протиправною відмову, скасування наказу від 02.10.2018 №196, зобов`язання надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною викладену у наказі від 02.10.2018 відмову Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про надання йому дозволу на виготовлення проекту землеустрою, з послідуючою передачею земельної ділянки в оренду на термін 49 років для сінокосіння за клопотанням від 03.05.2018;

- скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 02.10.2018 №196;

- зобов`язати Головне управління Держеокадастру у Житомирській області надати йому дозвіл на виготовлення проекту землеустрою земельної ділянки для сінокосіння за кадастровим номером :04:000:0502, яка розташована на території Бердичівського району Житомирської області з послідуючою передачею в оренду на 49 років.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 26 червня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.Цим рішенням постановлено :

-визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 02 жовтня 2018 року №196;

-зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області надати ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у користування (в оренду) строком на 49 років, для сінокосіння, земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 0502 площею 52,0461 га, яка розташована на території Бердичівського району Житомирської області, згідно з клопотанням ОСОБА_1 від 03 травня 2018 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області подало апеляційну скаргу.

Стверджує, що суд першої інстанції всупереч норм матеріального права дійшов до помилкового висновку про задоволення позовних вимог.

Звертає увагу на те, рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, без з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи. Зазначає, що при розгляді клопотання ОСОБА_1 , відповідачем, на виконання рішення суду від 08.08.2018 року у справі № 0640/3407/18, враховано вимоги ст.34,123,134 Земельного кодексу України, а тому прийнято наказ № 196 від 02.10.2018 року, яким відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

В обґрунтування своєї правової позиції відповідач вказує на те, що надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок належить до дискреційних повноважень відповідача і суд не вправі перебирати на себе не властиві суду функції, зобов`язуючи суб`єкта владних повноважень приймати конкретне рішення.

Відтак, просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити, з підстав зазначених в апеляційній скарзі.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановив суд та підтверджено матеріалами справи, 03 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області із клопотанням про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою земельної ділянки для сінокосіння з послідуючою передачею в оренду терміном на 49 років за кадастровим номером :04:000:0502, площею 52,0461 га, яка розташована на території Бердичівського району Житомирської області.

Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області листом від 20.06.2018 №Г-6183/0-3629/0/22-18, позивачу відмовило.

Не погоджуючись з відмовою, ОСОБА_3 звернувся в суд за захистом порушеного права.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2018 року (у справі №0640/3407/18 ), яке набрало законної сили 23 жовтня 2018 року, позов задоволено частково, визнано протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, оформлену листом № Г-6183/0-3629/0/22-18 від 20 червня 2018 року, у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у користування земельної ділянки кадастровий номер :04:000:0502 площею 52,0461 га, яка розташована на території Бердичівського району Житомирської області, для сінокосіння за клопотанням від 03.05.2018; зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 03.05.2018 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у користування земельної ділянки кадастровий номер :04:000:0502 площею 52,0461 га, яка розташована на території Бердичівського району Житомирської області, для сінокосіння, та прийняти рішення із врахуванням встановлених обставин справи та у відповідності до норм Земельного кодексу України. В решті позовних вимог відмовлено.

На виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2018 року у справі №0640/3407/18 відповідачем повторно розглянуто клопотання позивача від 03.05.2018 та наказом Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 02 жовтня 2018 року №196 ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у користування строком на 49 років земельної ділянки для сінокосіння, площею 52,0461 га, яка розташована на території Бердичівського району Житомирської області, згідно клопотання ОСОБА_1 від 03 травня 2018 року, у зв`язку з порушенням вимог ст.34, 123, 134 Земельного кодексу України

Не погоджуючись з відмовою, вважаючи спірний наказ протиправним у зв`язку з повторною безпідставною відмовою у задоволенні клопотання від 03.05.2018, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення в оренду строком на 49 років земельної ділянки для сінокосіння площею 52,0461 га, яка розташована на території Бердичівського району Житомирської області, згідно клопотання ОСОБА_1 від 03 травня 2018 року.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його помилковим, виходячи з наступного.

Як встановлено, у даній справі фактично оскаржувана відмова відповідача , викладена у наказі від 02.10.2018 Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області щодо надання ОСОБА_1 дозволу на виготовлення проекту землеустрою, з послідуючою передачею земельної ділянки в оренду на термін 49 років для сінокосіння за клопотанням від 03.05.2018, безпосередньо пов`язана із рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2018 року у справі №0640/3407/18 .

Цим рішенням суд визнав протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, оформлену листом № Г-6183/0-3629/0/22-18 від 20 червня 2018 року, у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у користування земельної ділянки кадастровий № :04:000:0502 площею 52,0461 га, яка розташована на території Бердичівського району Житомирської області, для сінокосіння за клопотанням від 03.05.2018 та зобов`язав Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 03.05.2018 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у користування земельної ділянки кадастровий № :04:000:0502 площею 52,0461 га, яка розташована на території Бердичівського району Житомирської області, для сінокосіння, та прийняти рішення із врахуванням встановлених обставин справи та у відповідності до норм Земельного кодексу України.

Отже, виконуючи рішення суду, відповідач зобов`язаний був повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 03.05.2018 року на підставі доданого до клопотання пакету документів та графічних матеріалів, в аспекті змісту відмови, викладеної у листі від 20.06.2018 та з урахуванням висновків суду.

Між тим, відповідач, виконуючи рішення суду, видав наказ про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою з підстав, які взагалі не мотивовані.

Відтак, судове рішення відповідачем не виконано.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Як встановлено ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно із частиною 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Отже, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку ст. 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.

Відтак, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Вказана позиція узгоджується із правовою позицією Великої палати Верховного Суду викладеною в ухвалі від 20.06.2018 у справі №800/592/17, та правовою позицію Верховного Суду, викладеною в постанові від 18.04.2019 у справі № 286/766/17.

Крім того, у Рішенні від 30.06.2009 у справі №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз.1 пп.3.2 п.3, абз.2 п.4 мотивувальної частини).

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на це, колегія суддів вважає, що ухвалюючи судове рішення в частині задоволення таких позовних вимог суд першої інстанції неповно встановив обставини цієї справи та порушив норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цій частині позовних вимог та відповідно до ст. 317 КАС України, є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду в цій частині з прийняттям нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області задовольнити частково.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 червня 2019 року в частині задоволення позову- скасувати.

Прийняти постанову, якою у позові ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання протиправною відмови, скасування наказу від 02.10.2018 №196, зобов`язання надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою,-відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 24 жовтня 2019 року.

Головуючий Франовська К.С.

Судді Кузьменко Л.В. Совгира Д. І.