Справа № 640/19085/18
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2019-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 жовтня 2019 року № 640/19085/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва

Шмідт Катерини Валеріївни,

треті особи без 1. Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

самостійних вимог 2. Державне підприємство «Сетам»,

на предмет спору

про визнання протиправною та скасування заявки на реалізацію арештованого майна від 25 жовтня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Шмідт Катерини Валеріївни (далі - відповідач, приватний виконавець Шмідт К.В.) та просить суд визнати протиправною та скасувати заявку на реалізацію арештованого майна в межах виконавчого провадження № 57473887 від 25 жовтня 2018 року №2307, подану до Державного підприємства «Сетам» (далі - ДП «Сетам»).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що за договором іпотеки №02-038/522 від 30 травня 2007 року передав, а АКБ «Укрсоцбанк» прийняв нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , належну йому на праві власності, в рахунок забезпечення виконання умов кредитного договору.

Надалі, на підставі заяви АКБ «Укрсоцбанк» приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис на копії договору іпотеки, яким запропоновано звернути стягнення на квартиру позивача.

Зазначений виконавчий напис було пред`явлено до примусового виконання приватному виконавцю Шмідт К.В., якою 19 жовтня 2018 року відкрито виконавче провадження №574738587, а 22 жовтня 2018 року здійснено опис майна, під час якого з`ясовано обставини зареєстрованих у квартирі неповнолітніх дітей 2002 та 2005 років народження.

Отримавши зазначену інформацію, приватний виконавець направила вимогу до відділу реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації про надання у триденний термін інформації про зареєстрованих та проживаючих осіб в квартирі.

Позивач стверджує, що на 06 листопада 2018 року (дата ознайомлення позивача з матеріалами виконавчого провадження) в матеріалах виконавчого провадження були відсутні дані щодо осіб, які проживають/перебувають в квартирі АДРЕСА_2 , проте 25 жовтня 2018 року приватним виконавцем направлено заявку на реалізацію арештованого нерухомого майна на адресу ДП «Сетам».

Також, позивач посилається на пункт 3 Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року №2831/5, відповідно до якого до заявки на реалізацію арештованого майна у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право на користування яким мають діти, надається копія дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду.

Стверджуючи, що реалізація арештованого майна відбувається без дозволу органу опіки і піклування, позивач вважає дії приватного виконавця протиправними та просить задовольнити позов.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 грудня 2018 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд провадити суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву та усі наявні докази. Одночасно, залучено до участі у справі як т третіх осіб , які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, ПАТ «Укрсоцбанк» та ДП «Сетам».

Відповідачем 30 січня 2019 року подано відзив на позовну заяву, у якому приватний виконавець Шмідт К.В. заперечує проти позову, зазначає, що реєстрацію неповнолітніх дітей у квартирі позивач здійснив після укладення договору іпотеки, що є порушенням його умов. Окрім того, приватний виконавець посилається на наявність в матеріалах виконавчого провадження відповіді Шевченківської РДА на вимогу про надання інформації щодо зареєстрованих та проживаючих в квартирі осіб, а також витягу з реєстру Територіальної громади міста Києві про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні. Позовні вимог вважає безпідставними та просить суд залишити позов без розгляду з підстав пропущення позивачем строку звернення до суду.

Розглядаючи клопотання відповідача про залишення позову без розгляду, суд не знаходить підстав для його задоволення, з огляду на таке.

Обґрунтовуючи клопотання, позивач зазначив, що позивач, як боржник за виконавчим провадженням, належним чином поінформований про початок виконавчого провадження ще 19 жовтня 2018 року, про опис квартири дізнався 25 жовтня 2018 року, тому з урахуванням вимог статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, мав звернутися до суду у десятиденний строк, тобто до 04 листопада 2018 року, проте подав адміністративний позов лише 16 листопада 2018 року.

Водночас, суд зазначає, що в адміністративному позові позивач не оскаржує постанову про відкриття виконавчого провадження, постанову про арешт майна боржника, а просить суд визнати протиправною та скасувати заявку на реалізацію арештованого майна в межах виконавчого провадження № 57473887 від 25 жовтня 2018 року №2307, подану до Державного підприємства «Сетам».

При цьому, позивач посилається на те, що про подання заявки дізнався під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження 06 листопада 2018 року, а отже звернувся до суду у межах визначеного строку для подання адміністративного позову, а саме: 16 листопада 2018 року згідно штампу вхідної кореспонденції Окружного адміністративного суду міста Києва.

Іншого суду не доведено, тому клопотання відповідача про залишення позову без розгляду задоволенню не підлягає.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Оцінивши наявні у справі документи і матеріали, врахувавши належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, судом встановлено наступне.

Як вбачається з наявних у справі матеріалів, приватним виконавцем Шмідт К.В. 19 жовтня 2018 року відкрито виконавче провадження №57473887 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. від 07 червня 2017 року про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_2 в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Укрсоцбанк».

22 жовтня 2018 року відповідачем в рамках відкритого виконавчого провадження здійснено опис та арешт зазначеного нерухомого майна боржника з метою його подальшої передачі для реалізації на електронних торгах.

В той же день - 22 жовтня 2018 року приватним виконавцем оформлено вимогу до відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Шевченківської районної державної адміністрації, у якій вимагається у триденний термін з моменту отримання вимоги надати інформацію щодо осіб (у тому числі дітей), зареєстрованих чи проживаючих за адресою: АДРЕСА_3 .

Надалі, 25 жовтня 2018 року приватним виконавцем оформлено заявку на реалізацію арештованого нерухомого майна №2307 до ДП «Сетам» (а.с.53-54).

З 29 жовтня 2018 року на офіційному сайті ДП «Сетам» була опублікована інформація про оголошення аукціону з реалізації майна, належного позивачу, який відбудеться 28 листопада 2018 року о 09.00.

Також в матеріалах справи міститься відповідь Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації від 30 жовтня 2018 року на вимогу приватного виконавця від 22 жовтня 2018 року з витягом з Реєстру територіальної громади міста Києва (а.с.47-48), з якого вбачається, що за адресою: АДРЕСА_3 станом на 30 жовтня 2018 року зареєстровані: з 10 травня 2007 року - ОСОБА_2 , 1979 року народження; з 28 лютого 2014 року - ОСОБА_3 , 2002 року народження та ОСОБА_4 , 2005 року народження.

Суд звертає увагу, що зазначена відповідь Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації надійшла до приватного виконавця згідно вхідного штампу 26 листопада 2018 року, тобто через місяць та один день після оформлення заявки на реалізацію арештованого нерухомого майна №2307 (а.с. 47).

Посилаючись на обставини направлення заявки на реалізацію нерухомого арештованого майна без дозволу органу опіки та піклування, позивач вважає її протиправною та просить скасувати.

Оцінюючи спірні правовідносини, суд зазначає, що відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Перелік рішень, які підлягають примусовому виконанню, наведений у статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, до таких рішень належать виконавчі написи нотаріусів.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених Законом України «Про виконавче провадження» випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з положеннями статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

Порядок та механізм примусового звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна визначений Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 (далі - Інструкція №512/5), відповідно до пункту 26 якої реалізація майна, на яке звернено стягнення (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 Закону), здійснюється в порядку, встановленому Міністерством юстиції України.

Відповідно до пункту 28 Інструкції №512/5 у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону.

З викладеного, суд приходить до висновку, що під час здійснення дій щодо передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, приватний виконавець має отримати попередній дозвіл органів опіки та піклування.

Отже, у справі, що розглядає суд, перед оформленням заявки на реалізацію арештованого нерухомого майна №2307 до ДП «Сетам» приватний виконавець Шмідт К.В. окрім з`ясування та підтвердження обставин користування неповнолітніми дітьми позивача нерухомим майном, яке підлягає реалізації, мала звернутися до відповідних органів опіки та піклування для отримання попереднього дозволу на реалізацію нерухомого майна як вимагають положення пункту 28 Інструкції №512/5.

Проте, таких дій приватним виконавцем вчинено не було, а більше з тим матеріалами справи підтверджується, що заявка на реалізацію арештованого нерухомого майна №2307 була направлена до ДП «Сетам» до отримання інформації, яка б підтверджувала обставини реєстрації та користування неповнолітніми дітьми власника житлового приміщення (квартири) за адресою: АДРЕСА_3 .

При цьому, суд зазначає, що твердження відповідача про те, що реєстрація неповнолітніх дітей у зазначеній квартирі здійснена позивачем незаконно та всупереч положенням укладеного ним договору іпотеки з ПАТ «Укрсоцбанк», не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки не підтверджені достатніми та переконливими доказами, а крім того такі обставини не входять до предмету даного адміністративного позову, не розглядаються судом, і є фактично суб`єктивною думкою приватного виконавця, який не має повноважень щодо оцінки законності або протиправності проведеної реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей.

Тож, доводи позивача в зазначеній частині знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.

Водночас, в адміністративному позові, що розглядає суд у даній справі, позивач просить визнати протиправною та скасувати заявку приватного виконавця Шмідт К.В. на реалізацію арештованого майна в межах виконавчого провадження №57473887 від 25 жовтня 2018 року №2307, подану до ДП «Сетам».

У цьому зв`язку суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи його окремих положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправним рішеннями, дією або бездіяльністю.

З урахуванням положень зазначеної норми вбачається, що позивач хоча й зазначає про протиправність, на його думку, дій приватного виконавця щодо передачі на реалізацію квартири 68 за адресою: АДРЕСА_5 без надання висновку органом опіки та піклування, проте врешті просить суд визнати протиправною та скасувати заявку на реалізацію арештованого майна в межах виконавчого провадження. При цьому, основним обґрунтуванням вимог є те, що заявка оформлена приватним виконавцем, не дочекавшись відповіді на свою ж вимогу про надання інформації щодо зареєстрованих та проживаючих в арештованій квартирі осіб.

Судом вже надана оцінка зазначеним обставинам, водночас, доцільно зазначити, що відповідно до частини першої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Заявка на реалізацію арештованого майна не є тим рішенням приватного виконавця, яке може бути оскаржено в порядку статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки є лише проміжною складовою самої процедури передачі на реалізацію нерухомого майна та не встановлює, не змінює, не припиняє обов`язків відносно позивача, безпосередньо не зачіпає його прав та інтересів.

Виходячи з положень частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, вихід за межі позовних вимог не є обов`язком суду, а є його правом, яке реалізується, виходячи з фактичних обставин, доцільності та необхідності.

У даній справі суд вважає, що, виходячи з тих формулювань позовних вимог, які зазначені в адміністративному позові, позивачем обрано не вірний спосіб захисту порушених прав і законних інтересів, у зв`язку з чим суд не знаходить підстав для задоволення позову.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої судові витрати підлягають відшкодуванню лише при задоволенні позову.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 72-73, 76-77, 139, 243-246, 255, 257-263, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Шмідт Катерини Валеріївни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», Державне підприємство «Сетам», про визнання протиправною та скасування заявки на реалізацію арештованого майна від 25 жовтня 2018 року - відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Порядок та строки подання апеляційної скарги врегульовано приписами статей 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_6 АДРЕСА_3 , тел. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Відповідач: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Шмідт Катерина Валеріївна, адреса: 04053, м. Київ, вул. Стрітенська, будинок 13, офіс 2, тел. НОМЕР_3 .

Суддя В.І. Келеберда