Справа № 815/1125/18
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2019-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

18 жовтня 2019 року

м. Київ

справа №815/1125/18

адміністративне провадження №К/9901/5827/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Єзеров А.А., Кравчук В.М.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 23.06.2018р. (суддя - Харченко Ю.В.) та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.01.2019р. (судді - Крусян А.В., Градовський Ю.М., Яковлєв О.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Олександрівської сільської ради Лиманського району Одеської області, треті особи - ОСОБА_2 , Державна архітектурно-будівельна інспекція України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила:

-визнати протиправним, незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Олександрійської сільської ради Лиманського району Одеської області від 21.04.2016р. №42 «Про погодження розміщення елементу благоустрою ОСОБА_2 »;

-визнати протиправними дії виконавчого комітету Олександрійської сільської ради Лиманського району Одеської області щодо прийняття рішення від 21.04.2016р. №42 «Про погодження розміщення елементу благоустрою ОСОБА_2 ».

В обгрунтування позовних вимог посилалась на те, що оскаржуване рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 21.04.2016р. №42 не відповідає законам України, актам цивільного законодавства, нормам містобудівного, земельного законодавства, а також порушує її права та законні інтереси.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19.03.2018р. поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з даним адміністративним позовом; прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №815/1125/18.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 23.06.2018р., залишеною без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.01.2019р., адміністративний позов ОСОБА_1 до Олександрівської сільської ради Лиманського району Одеської області, треті особи - ОСОБА_2 , Державна архітектурно-будівельна інспекція України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, - залишено без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду.

ОСОБА_1 не погодилась з рішеннями судів попередніх інстанцій, звернулась з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати, а справу направити на новий розгляд (для продовження розгляду).

Касаційна скарга обґрунтована тим, що про оскаржуване рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 21.04.2016р. №42 вона дізналась 19.02.2019р., коли отримала в канцелярії Олександрійської сільської ради його завірену копію, а тому висновки судів про пропуск нею строку звернення до суду є безпідставними.

Що стсоується висновків судів про те, що про оскаржуване рішення вона дізналась ще у 2016 році, зокрема з матеріалів цивільної справи №504/1596/16-ц, то такі на думку позивача також є безпідставними, оскільки оскаржуване рішення було у її представника, в свою чергу вона вказаного рішення не бачила і про нього не знала.

Відзив на касаційну скаргу до суду не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування апеляційним судом норм процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Ухвалюючи рішення про залишення адміністративного позову без розгляду, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду, визначений ст. 122 КАС України.

Зокрема, суди встановили, що в провадженні Комінтернівського районного суду Одеської області знаходиться цивільна справа №504/1596/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Олександрівська сільська рада Лиманського району Одеської області, про усунення перешкод у користуванні квартирою, в межах якої в судовому засіданні 21.07.2016р., в якому брала участь і ОСОБА_1 , представником ОСОБА_2 до суду подано заперечення на позовну заяву, до яких було додано рішення виконавчого комітету Олександрійської сільської ради Лиманського району Одеської області від 21.04.2016р. №42, що є предметом оскарження у даній справі, і які отримані позивачем та її повноважним представником.

Враховуючи процесуальну участь ОСОБА_1 у цивільній справі №504/1596/16-ц, суди дійшли висновку, що про оскаржуване рішення виконавчого комітету Олександрійської сільської ради Лиманського району Одеської області від 21.04.2016р. №42 позивач дізналась ще 21.07.2016р., водночас з даним позовом до суду звернулась 13.03.2018р., тобто з пропуском встановленого законом строку звернення до суду, при йьому доказів на підтвердження, та обґрунтування поважності причин пропуску такого строку позивачем не надано.

Розглядаючи позов, суди виходили з того, що між сторонами наявний публічно-правовий спір, а тому ця справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Відповідно, суди застосували строки звернення до суду встановлені КАС України і наслідки пропуску такого строку.

Проте такий висновок не можна визнати обґрунтованим виходячи з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Відповідно до частини 2статті 2 КАС України (тут і далі - у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваних рішень судами першої та апеляційної інстанцій) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

На підставі пункту 7 частини 1 статті 3 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно із частиною 2 статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

За правилами пункту 1 частини другої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Такі положення процесуального закону відповідають положенням статей 2, 4, 19 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, чинній з 15.12.2017р.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала правові позиції щодо правил віднесення спорів до адміністративної юрисдикції, які полягають в наступному.

"Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий.

Разом з тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Водночас приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень…

Згідно зі статтею 16 ЦК України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина перша статті 21 ЦК України).

Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає в наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів".

Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права у подібних правовідносинах викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018р. у справі №727/10968/17, від 03.04.2019р. у справі №727/1002/17, від 07.08.2019р. у справі №200/16168/17 (2-а/200/1186/17) та від 18.09.2019р. у справі №826/14632/17.

Враховуючи наведені вище нормативні положення, не є публічно-правовим спір між суб`єктом владних повноважень та суб`єктом приватного права - фізичною особою чи юридичною особою, в якому управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної чи юридичної особи. У такому випадку - це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Спір, що розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач, приймаючи оскаржуване рішення про погодження розміщення елементу благострою ОСОБА_2 , не мав публічно-правових відносин саме з позивачем. Прийняте відповідачем оскаржуване рішення стосувалось іншої особи, а не позивача.

У справі, що розглядається, позовні вимоги спрямовані на поновлення порушених, на думку позивача, прав власника квартири та співвласника багатоквартирного будинку, зокрема щодо належного користування земельною ділянкою під вікнами її квартири, усунення перешкод користування належною їй на праві власності квартирою, а тому незважаючи на участь у спорі суб`єкта владних повноважень, цей спір не є публічно-правовим, а має вирішуватися судами за правилами цивільного судочинства.

За таких обставин суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про те, що цей позов може бути розглянутий за правилами, встановленими КАС України.

Згідно ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За правилами пункту 1 частини 1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно ст. 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених ст. 19 КАС України, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.

На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку, що судові рішення у даній справі підлягають скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

Керуючись ст. 341, 345, 349, 354, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 23.06.2018р. та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.01.2019р. скасувати, а провадження у справі - закрити.

Роз`яснити позивачу право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

А.А. Єзеров

В.М. Кравчук