Справа № 440/918/19
Суддя: Гуцал М.І.
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 р.м. ХарківСправа № 440/918/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Гуцала М.І.,

Суддів: Бенедик А.П. , Донець Л.О. ,

за участю секретаря судового засідання Соколової О.О.

спеціаліста Шушпанова М.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Київської міської митниці ДФС на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.08.2019, головуючий суддя І інстанції: А.О. Чеснокова (повний текст складено 09.08.19) по справі № 440/918/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Буденерготорг"

до Київської міської митниці ДФС

про визнання протиправними та скасування картки відмови та рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Буденерготорг" (далі - ТОВ "Буденерготорг") звернулося з позовом до Київської міської митниці ДФС (далі - відповідач, Митниця), в якому просило визнати протиправними та скасувати картку відмови № UA100030/2019/00061 від 01 лютого 2019 року та рішення про коригування митної вартості товарів № UA100000/2019/000015/2 від 01 лютого 2019 року.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 05.08.2019 задоволено позов ТОВ "Буденерготорг".

Не погодившись з таким рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що митними органами правомірно прийнято оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови, оскільки позивачем під час митного оформлення не надано всіх необхідних документів на підтвердження митної вартості товарів.

В судовому засіданні представник відповідача вимоги та доводи апеляційної скарги підтримав.

Позивачем до суду надано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. В обгрунтування відзиву зазначає, що чинним законодавством не передбачено обов`язковості страхування вантажу на обраних умовах поставки. Оскільки страхування вантажу не здійснювалося, визначення митної вартості товару було здійснено без таких витрат. Вважає, що для підтвердження визначеної у поданій митній декларації вартості товару було надано відповідачу всі необхідні документи.

Представники позивача в судовому засіданні проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечували, вважаючи прийняте судове рішення законним та обгрунтованим.

Заслухавши доповідь судді-доповідача стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом апеляційної інстанції, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення вимог поданої відповідачем апеляційної скарги з огляду на наступне.

В ході судового розгляду було встановлено, що ТОВ "Буденерготорг" зареєстровано юридичною особою. Основним видом діяльності є роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-тахнічними виробами в спеціалізованих магазинах.

01 лютого 2018 року між позивачем (Покупець) та AVAS IMEX ins. Nak.Paz.Ith.Ihracat Ticaret Ltd.Sti, Анкара, Туреччина (Продавець) укладено контракт № TR-01/02-01/02-18, відповідно до умов якого Продавець продає, а Покупець купує на умовах, визначених в Проформах Інвойс радіатори стальні, сантехнічні вироби та матеріали (Обладнання, Вироби, Матеріали) за цінами та в кількості згідно Проформи Інвойсу (пункт 1.1 Контракту).

Умовами пунктів 2.1-2.2, 3.1 Контракту передбачено, що обумовлені цим Контрактом Обладнання, Вироби, Матеріали мають бути відвантажені після надходження усієї суми, зазначеної в Проформі Інвойсі на розрахунковий рахунок Продавця.

Продавець зобов`язується поставити Обладнання, Вироби, Матеріали в строк, зазначений в Проформі Інвойсі.

Датою поставки вважається дата відвантаження, зазначена в ТТН.

Покупець за Обладнання, Вироби, Матеріали здійснює 100% передплату в доларах США на підставі Проформи Інвойсу, шляхом банківського переказу на валютний рахунок Продавця.

Після надходження товару, з метою здійснення митного оформлення позивачем подано до Київської міської митниці ДФС митну декларацію від 28 січня 2019 року № 100030/219/396273.

Митну вартість товару визначено за основним методом, тобто за ціною договору (графа 42 митної декларації), у розмірі 25903,10 доларів США.

Разом із митною декларацією подано копії: контракту від 01 лютого 2018 року № TR-01/02-01/02-18, пакувального листа AVAХ ІМЕХ, рахунка-проформи від 12 грудня 2018 року на загальну суму 20798,10 доларів США, інвойсу № 001546 від 15 січня 2019 року, міжнародної товарно-транспортної накладної (СМR) № 4995, коносаменту, виписок з особового рахунку від 10 січня 2019 року та від 20 грудня 2018 року на підтвердження здійснення передоплати ввезеного товару, експортного прайс-листу, технічного паспорту на панельний радіатор сталевого типу, договору про надання послуг митного брокера.

За результатами перевірки митної декларації відповідачем на адресу позивача надіслано повідомлення про необхідність надання додаткових документів: відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; договір (угоду, контракт) з третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару (SANICA ISI SANIA A.S.); копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; інформацію біржових організацій про вартість сировини (сталь).

Позивачем на адресу контролюючого органу надано додаткові документи: договір між виробником радіаторів SANICA ISI SANIA A.S. та AVAS IMEX ins. Nak.Paz.Ith.Ihracat Ticaret Ltd.Sti (контрагентом позивача), рахунки про здійснення AVAS IMEX ins. Nak.Paz.Ith.Ihracat Ticaret Ltd.Sti платежів на користь SANICA ISI SANIA A.S.№ SIA433 від 05 грудня 2018 року та № SIA190 від 15 січня 219 року, прайс-лист AVAS IMEX ins. Nak.Paz.Ith.Ihracat Ticaret Ltd.Sti, копію експортної декларації країни відправлення № 19410300ЕХ003430 від 15 січня 2019 року, виписки по рахунку 361 та видаткові накладні ТОВ "Буденерготорг" № 45 від 27 лютого 2018 року, № 36 від 16 березня 2018 року, № 33 від 03 серпня 2018 року, № 93 від 27 червня 2018 року.

Також, позивачем надано контролюючому органу письмові пояснення щодо відсутності витрат на транспортування, оскільки останні включені в ціну товару та про те, що страхування товару не здійснювалось, авторські та ліцензійні договори не укладались, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями не замовлялись, відомостей про біржову вартість сировини (сталі) суб`єкт декларування не має, а також надано відомості про митне оформлення ідентичних товарів за митними деклараціями від 18 грудня 2018 року № UA100030/2018/208508 та від 25 вересня 2018 року № UA100030/2018/205771.

За результатами вивчення додатково поданих документів відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA100000/2019/000015/2 від 01 лютого 2019 року, згідно з яким визначено митну вартість за резервним методом, в порядку підпункту "ґ" пункту 2 частини першої статті 57 Митного кодексу України.

Крім того, Київською міською митницею ДФС складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100030/2019/00061 від 01 лютого 2019 року, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів у зв`язку з порушенням приписів статей 256 Митного кодексу України.

В подальшому, ввезений позивачем товар випущено у вільний обіг на підставі митної декларації від 04 лютого 2019 року № 100030/219/396831.

Не погодившись з правомірністю формування картки відмови № UA100030/2019/00061 від 01 лютого 2019 року та рішення про коригування митної вартості товарів № UA100000/2019/000015/2 від 01 лютого 2019 року, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що документи позивача містили всі відомості на підтвердження числових показників складових митної вартості товарів, а тому у відповідача були відсутні об`єктивні підстави вважати, що позивачем заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, а відтак, і законні підстави для коригування митної вартості товару та відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю. За умовами поставки СРТ страхування не передбачено, чинним законодавством не передбачено обов`язково страхування на умовах поставки СРТ, а отже страхування вантажу позивачем не здійснювалось та до митної вартості не включалось.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 246 Митного кодексу України (далі - МК України) встановлено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (стаття 248 МК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 257 Митного кодексу України, митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться, окрім іншого, відомості щодо митної вартості товарів та методу її визначення.

Згідно ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Положеннями ч.2 ст.51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч.1, 2, 4-6, 8, 9 ст. 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

У випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, органу доходів і зборів, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.

Декларація митної вартості подається у разі:

1) якщо до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати, зазначені у частині десятій статті 58 цього Кодексу, і якщо вони не включалися до ціни;

2) якщо з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, виділено витрати, зазначені у частині одинадцятій статті 58 цього Кодексу;

3) якщо покупець та продавець пов`язані між собою.

В інших випадках декларація митної вартості подається за власним бажанням декларанта або уповноваженої ним особи.

У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.

Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей.

Положеннями глави 9 МК України передбачено методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, та порядок їх застосування.

Так, відповідно до ч.ч.1-6, 8 ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 [визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів] і 60 [визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів] цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 [визначення митної вартості на основі віднімання вартості] цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 [визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість)] цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч.1-5, 10, 11, 21 ст.58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України;

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті. До митної вартості не включаються нижчезазначені витрати або кошти за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню: 1) плата за будівництво, спорудження, складення, технічне обслуговування або технічну допомогу, здійснені після ввезення імпортних товарів, таких як промислова установка, машини або обладнання; 2) витрати на транспортування після ввезення; 3) податки, які справляються в Україні.

Використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об`єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально.

Відповідно до ч.ч.1-3, 5, 6 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Згідно із ч.ч.1-3, 6, 7 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Відповідно до ч.1 ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Таким чином, системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що основним методом визначення митної вартості товарів є метод - за ціною договору.

Обов`язок доведення митної ціни товару лежить на декларантові.

При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Разом з тим, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, то банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (ст. 53) заборонено.

Вказана правова позиція також викладена у постановах Верховного Суду від 23 серпня 2019 року по справі №821/827/18, від 06 березня 2019 року по справі №809/278/17, від 05 березня 2019 року по справі №815/5852/17.

З огляду на вказане, колегія суддів звертає увагу, що Київською міською митницею ДФС за результатами перевірки митної декларації та додатково поданих документів прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA100000/2019/000015/2 від 01 лютого 2019 року, у графі 33 якого викладено як обставини, які стали підставою для витребування додаткових документів, так і обставини стосовно виконання декларантом таких вимог митниці. Зокрема, вказано про ненадання певних додаткових документів, відповідно до пункту 4, 8 частини 2, частини 3 статті 53 МК України.

Тобто, оскаржуване рішення прийняте у зв`язку із ненаданням декларантом: банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару; страхових документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування; каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару (SANICA ISI SANIA A.S.); висновків про якісні та вартісні характеристики товарів; інформації біржових організацій про вартість сировини (сталь).

Заявник апеляційної скарги стверджує, що надані позивачем виписки з особового рахунку не є первинними документами в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність України», а тому не можуть підтверджувати факт здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним контрактом.

Відповідно до п.п. 4 та 5 ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є, зокрема, 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Таким чином, положеннями МК України не передбачено, що на підтвердження митної вартості товарів декларант зобов`язаний надавати конкретно визначені документи, які є первинними документами бухгалтерського обліку.

Колегія суддів звертає увагу, що декларантом разом із митною декларацією було надано виписки з особового рахунку від 20 грудня 2018 року та від 10 січня 2019 року, з яких вбачається, що призначенням платежу було вказано саме передоплата за товар та необхідність придбання іноземної валюти для здійснення відповідної операції.

Відповідно до п.62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку.

Отже, виписка з особового рахунку декларанта в повному обсязі підтверджує виконання певної банківсьої операції.

Крім того, до суду позивачем надано копії платіжних доручень від 20 грудня 2018 року №73 та від 10 січня 2019 року №75 в іноземній валюті, на підставі яких було здійснено відповідні платежі.

Щодо доводів митного органу про ненадання документів стосовно страхування товарів.

Положеннями п.8 ч.2 ст.53 МК України передбачено надання документів стосовно страхування товарів саме у випадку здійснення такого страхування. В той же час. як свідчать матеріали справи, позивач придбав товари на умовах поставки на базі СРТ Полтава/Україна.

Умови поставки CPT (Фрахт/перевезення оплачені до (…назва місця призначення) Інкотермс 2010 передбачають, що продавець доставить товар названому їм перевізнику. Крім цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення.

Це означає, що покупець бере на себе всі ризики чи втрати ушкодження товару, як і інші витрати після передачі товару перевізнику. При цьому, слід враховувати, що за умовами поставки СРТ Інкотермс 2010 не передбачено обов`язку страхування товару як продавцем, так і покупцем. Так само, не передбачено обов`язку страхування товару і чинним законодавством України.

Отже, укладення договору страхування на зазначених умовах поставки є добровільним. В той же час, матеріали справи не містять, а контролюючим органом не надано доказів того, що позивачем здійснювалось страхування вищевказаного товару.

Якщо за твердженням декларанта страхування не здійснювалося, а інших договорів із третіми особами, пов`язаних з контрактом на поставку товару, митна вартість якого визначається, не укладалось, то декларант повинен підтвердити тільки ті витрати, які пов`язані з витратами, які фактично увійшли до митної вартості, адже відповідно до статті 49 МК митною вартістю є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Декларант має підтвердити тільки ті витрати, які фактично понесені у відповідності до умов контракту та увійшли до митної вартості.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23.04.2019 по справі № 814/3790/14.

За викладених обставин суд відхиляє посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів стосовно страхування товарів, оскільки в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом.

Щодо ненадання позивачем під час здійснення розмитнення зазначених товарів каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару (SANICA ISI SANIA A.S.), висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, інформації біржових організацій про вартість сировини (сталь), колегія суддів зазначає наступне.

В оскарженому рішенні про коригування митної вартості товарів зазначається, що позивачем було надано контролюючому органу документи на підтвердження того, що контрагент позивача є дилером виробника товарів та має певні ексклюзивні ціни на такі товари. Також, митниці було надано договір, укладений між виробником товарів та контрагентом позивача, рахунки виробника товарів, надані контрагенту позивача.

В той же час, надання чи ненадання позивачем Митниці вищевказаних додаткових документів жодним чином не впливає на встановлення правильності чи помилковості задекларованої митної вартості. Дані документи не можуть містити суттєві відомості, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари.

З наданих позивачем контролюючому органу інших документів було і достатній мірі встановити відповідність заявленої митної вартості ціні, що була фактично сплачена позивачем контрагенту за відповідні товари.

Крім того, слід враховувати, що митницею було визначено митну вартість товарів за резервним методом, в порядку підпункту "ґ" пункту 2 частини першої статті 57 Митного кодексу України.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Із оскаржуваного рішення про коригування митної вартості вбачається, що інші методи визначення митної вартості не були застосовані, оскільки відсутні операції з ідентичними та/або подібними (аналогічними) товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари, а також через відсутність основи для віднімання/додавання вартості.

Разом з тим, при застосуванні резервного методу, митницею було взято до уваги показники митної декларації від 28.01.2019 №UA 100010/2019/309761.

Колегія суддів відмічає, що із митної декларації від 28.01.2019 №UA 100010/2019/309761 вбачається, що за нею було здійснено розмитнення подібного товару «радіатори сталеві, неелектричні для центрального опалення». Однак, дані товари були завезені із Польщі, країною походження вказано Європа, а виробником є інший, аніж SANICA ISI SANIA A.S., та в іншому розмірі. Відповідно, взяття Митницею до уваги саме даних товарів є не обгрунтованим та не співмірним.

Митниця, приймаючи рішення про коригування митної вартості імпортованого позивачем товару за резервним методом, не вказала, яким чином митна вартість товару визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не навела порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення відповідачем частини другої статті 55 МК України щодо обґрунтованості прийнятого рішення.

З огляду на вказане, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції стосовно наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на результати розгляду апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та вимоги ст. 139 КАС України, у справі відсутні підстави для здійснення нового розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст.242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської міської митниці ДФС залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.08.2019 по справі № 440/918/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)М.І. Гуцал
Судді(підпис) (підпис) А.П. Бенедик Л.О. Донець
Повний текст постанови складено 21.10.2019.