Справа № 140/1427/19
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/8311/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.

суддів: Большакової О.О., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судових засідань Чопко Ю.Т.

представника відповідача Онишкевич А.Ю.

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Ковельського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного Територіального управління юстиції у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 року (головуючий суддя: Сорока Ю.Ю., місце ухвалення м. Луцьк) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ковельського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного Територіального управління юстиції у Волинській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 26.04.2019 звернулася з позовом до суду, в якому просила визнати протиправним рішення Ковельського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного Територіального управління юстиції у Волинській області щодо внесення змін до актового запису № 425 (ДРАЦСГ № 117311718) від 21.05.2014 у відомостях про власне ім`я дитини, викладене у формі висновку від 22.02.2019 та зобов`язати відповідача внести зміни до актового запису № 425 (ДРАЦСГ № 117311718) від 21.05.2014 у відомостях про власне ім`я дитини, а саме: зазначити фактичне ім`я дитини « ОСОБА_2 », а не « ОСОБА_3 ».

Обґрунтовує позов тим, що Ковельським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області відмовлено позивачу у внесенні змін до актового запису про народження сина ОСОБА_4 від 21.05.2014 Серії НОМЕР_1 , складеного відповідачем, а саме: у відомостях про дитину змінити власне ім`я дитини з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_2 ». Позивач вважає вказану відмову протиправною, оскільки підставою для відмови у внесені змін до актового запису слугувало твердження відповідача про те, що імена « ОСОБА_3 » та « ОСОБА_2 » є тотожними, а також те, що заяви батьків про виправлення (зміну) прізвища або власного імені без урахування побажань обох або одного з батьків, приймаються відділами державної реєстрації актів цивільного стану не пізніше одного ІНФОРМАЦІЯ_1 з дня народження.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 року позов задоволено.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає його таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить його скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт посилається на те, що згідно вимог п. 2.10 розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, заяви батьків про виправлення (зміну) прізвища або власного імені без урахування побажань обох або одного з батьків, приймаються відділами державної реєстрації актів цивільного стану не пізніше одного ІНФОРМАЦІЯ_1 з дня народження. Таким чином, у матері дитини було достатньо часу аби діти спільної сімейної згоди і визначитися разом з батьком дитини, яке саме ім`я має носити їх спільна дитина. Крім того, зазначає, що органи ДРАЦС у своїй роботі користуються словником-довідником «Власні імена людей», ОСОБА_5 . ОСОБА_6 , 2005 року Київ Наукова думка, в якому подаються офіційні імена, уживані в Україні та їх варіанти, включено відомості про їх походження, правила правопису українських і російських прізвищ. У вказаному словнику прослідковується, що чоловіче власне ім`я дитини зазначене українською мовою « ОСОБА_3 » на російську перекладається як « ОСОБА_2 », а тому імена « ОСОБА_3 » та « ОСОБА_2 » є тотожними іменами. У зв`язку із чим, вважає відмову у внесенні змін до актового запису цивільного стану такою, що відповідає вимогам чинного законодавства,.

Представник відповідача Онишкевич А.Ю ОСОБА_7 , у судовому засіданні надала пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі. Просить апеляційну скаргу задовольнити, а судове рішення скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Позивачка у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, її участь в судовому засіданні обов`язковою не визнавалась. Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України її неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може, з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач звернулася до Ковельського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області із заявою про внесення змін до актового запису про народження сина ОСОБА_4 від 21.05.2014 серії НОМЕР_1 , складеного Ковельським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, а саме: у відомостях про дитину змінити власне ім`я дитини з « ОСОБА_3 » на «Нікіта».

Висновком Ковельського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області від 22.02.2019 про внесення змін до актового запису цивільного стану, позивачу відмовлено у внесенні виправлень до актового запису про народження ОСОБА_4 від 21.05.2014 серії НОМЕР_1 .

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити, оскільки ім`я є особистим немайновим благом та дає можливість набувати права та створювати для себе цивільні обов`язки, а також здійснювати ці права та виконувати цивільні обов`язки під своїм іменем, то їх перекручення є порушенням, зокрема права дитини на власне ім`я, а тому підлягає виправленню.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 № 2398-VІ (далі Закон № 2398-VІ), відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Згідно ч. ч. 1-3 ст. 9 Закону № 2398-VІ, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану.

Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану.

Частиною 1, 2 ст. 13 Закону № 2398-VІ передбачено, що державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України.

Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 22 Закону № 2398-VІ, внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться за заявою: особи, щодо якої складено актовий запис; одного з батьків, опікуна, піклувальника дитини; опікуна недієздатної особи; спадкоємців померлого; представника органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви.

Заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених законодавством, - за місцем зберігання актового запису цивільного стану.

Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

Частиною 5 ст. 9 Закону № 2398-VІ передбачено, що правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджуються Міністерством юстиції України.

Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5 затверджено Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за № 55/18793 (далі Правила № 96/5).

Відповідно до п. 1.1 Правил № 96/5, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством.

У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Згідно п. 1.15 Правил № 96/5, відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.

Пунктом 2.1 Правил № 96/5 передбачено, що заява про внесення змін до актового запису цивільного стану за формою, наведеною в додатку 1, подається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених статтею 53 Сімейного кодексу України, також до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису про шлюб (крім випадків, коли актовий запис про шлюб складено дипломатичним представництвом або консульською установою України) при пред`явленні паспорта або паспортного документа.

Згідно п. п 2.13.2 Правил № 96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, постанова адміністративного суду.

Пунктом 2.16 Правил № 96/5 передбачено, що зміни, доповнення, виправлення вносяться в паперові носії актових записів цивільного стану та одночасно до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

Відповідно до п. 2.10 Правил № 96/5, заяви батьків про виправлення (зміну) прізвища або власного імені дитини в актовому записі про її народження у зв`язку з тим, що при державній реєстрації народження дитині присвоєно прізвище або власне ім`я без урахування побажань обох або одного з батьків, приймаються відділами державної реєстрації актів цивільного стану не пізніше одного ІНФОРМАЦІЯ_1 з дня народження, а заяви про виправлення власного імені дитини у зв`язку з тим, що вона фактично має власне ім`я, відмінне від зазначеного в актовому записі про її народження, - до досягнення нею 14-річного віку.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивачкою 27.12.2018, яка є матір`ю малолітньої дитини, подано заяву про внесення змін до актового запису про народження № 425 від 21.05.2019, а саме імені її дитини з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_2 ».

На думку суду апеляційної інстанції, оскільки заява про внесення змін до актового запису про народження № 425 від 21.05.2019, у відповідності до п. 2.10 Правил № 96/5, була подана 27.12.2018, тобто до досягнення 14-річного віку ОСОБА_4 та дитина позивача фактично має власне ім`я, відмінне від зазначеного в актовому записі про її народження, то у відповідача були відсутні підстави для відмови у внесені змін до актового запису імені з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_2 ».

З урахуванням п. 2.10 Правил № 96/5, суд апеляційної інстанції не бере до уваги покликання апелянта на те, що заяви батьків про виправлення (зміну) прізвища або власного імені без урахування побажань обох або одного з батьків, приймаються відділами державної реєстрації актів цивільного стану не пізніше одного ІНФОРМАЦІЯ_1 з дня народження.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач протиправно відмовив позивачу у внесені змін до актового запису про народження № 425 від 21.05.2014, на підставі заяви матері ОСОБА_4 від 27.12.2018.

Також, суд апеляційної інстанції вказує, що відповідно до ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини 16.08.2013 (далі Європейський суд, ЄСПЛ) ухвалив рішення у справі за заявою «Гарнаги проти України» (№ 20390/07), в якому, перевіряючи правомірність відмови заявниці у зміні її по батькові, постановив, що Україна порушила стосовно ОСОБА_8 статтю 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, якою кожному гарантується право на повагу до приватного і сімейного життя.

Європейський суд у справі «Гарнага проти України» констатував, що в особи можуть існувати справжні причини, щоб бажати змінити своє ім`я, а законодавчі обмеження такої можливості можуть бути виправдані інтересами суспільства, наприклад, для забезпечення точного обліку населення або схоронності засобів ідентифікації та зв`язку носіїв певного імені з сім`єю. Державному органу належить навести відповідні та достатні підстави на підтримку своєї відмови у наданні дозволу на зміну імені особи для того, щоб це обмеження вважалося необхідним у демократичному суспільстві.

Враховуючи вищевикладені висновки ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідачем у цій справі не наведено достатніх підстав для відмови у внесенні змін до актового запису про народження № 425 від 21.05.2014, зокрема, змін до актового запису у графу імені з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_2 », для того, щоб вважати таку відмову правомірною.

З наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що достатнім та ефективним способом захисту порушених прав позивача та її дитини, є визнання протиправним рішення Ковельського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, викладеного у формі висновку про внесення змін до актового запису цивільного стану від 22.02.2019, щодо внесення змін до актового запису № 425 від 21.05.2014 та зобов`язання Ковельський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області внести зміни до актового запису № 425 від 21.05.2014, а саме у відомостях про власне ім`я дитини « ОСОБА_3 » виправити на « ОСОБА_2 », а тому рішення суду першої інстанції про задоволення позову є правомірним та скасуванню не підлягає.

Апеляційна скарга Ковельського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного Територіального управління юстиції у Волинській області не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

Згідно приписів ст. 139 КАС України підстав для стягнення судових витрат не має.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Ковельського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного Територіального управління юстиції у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 року у справі № 140/1427/19 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання до Верховного Суду касаційної скарги.

Суддя-доповідач: О. М. Гінда
судді О. О. Большакова
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 24.10.2019.