Справа № 826/15153/18
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 жовтня 2019 року № 826/15153/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Смолія І.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Квартал 5» (46400, м. Тернопіль, вул. Д. Лук`яновича, 1) до Головного управління ДФС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19) про визнання протиправним та скасування повідомлення-рішення,

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Квартал 5» (надалі також - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (надалі також - відповідач), про визнання протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві № від 15.08.2018р. про зобов`язання ТОВ «КВАРТАЛ 5» сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 4607,80грн. (чотири тисячі шістсот сім гривень 80 копійок); визнання протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві № від 15.08.2018р. про зобов`язання ТОВ «КВАРТАЛ 5» сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 843,00грн. (вісімсот сорок три гривні 00 копійок).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.09.2018 р. відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що підставою затримки сплати останнього грошового зобов`язання стало те, що останній день подання податкової декларації припав на вихідний день 20 січня 2018 р., а тому подана 22 січня 2018 р, на перший робочій день за вихідним днем. Таким чином податкові повідомлення-рішення прийняті з порушенням вимог законодавством.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, надав письмовий відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, з підстав того, що контролюючим органом правомірно встановлено порушення вимог законодавства.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив.

Головним управлінням ДФС у м. Києві проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у декларації акцизного податку щодо порушення граничних термінів сплати узгоджених податкових зобов`язань ТОВ «Квартал 5», за результатом перевірки складено акт від 25.06.2018 р. №2531/26-15-40-04/38926278 (надалі - акт перевірки).

В акті перевірки встановлено несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобов`язання з акцизного податку позивачем.

На підставі акту перевірки контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення: № від 15.08.2018р., яким зобов`язано ТОВ «КВАРТАЛ 5» сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 4607,80грн, за платежем акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів; № від 15.08.2018р., яким зобов`язано ТОВ «КВАРТАЛ 5» сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 843,00грн, за платежем акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Позивач вважає, що спірні податкові повідомлення-рішення прийнято відповідачем з порушенням вимог законодавства, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Досліджуючи наявні у матеріалах справи докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх у сукупності, суд бере до уваги наступне.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

У розумінні пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків (пункт 49.1 статті 49 Податкового кодексу України).

Підпунктом 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України встановлено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Згідно з пунктом 49.20 статті 49 Податкового кодексу України, якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем.

Граничні строки подання податкової декларації можуть бути збільшені за правилами та на підставах, які передбачені цим Кодексом.

Як закріплено в пункті 223.2 статті 223 ПК України платник податку з підакцизних товарів (продукції), вироблених або переобладнаних на митній території України; імпортер алкогольних напоїв та тютюнових виробів; суб`єкт господарювання роздрібної торгівлі, який здійснює реалізацію підакцизних товарів; оптовий постачальник електричної енергії подає щомісяця не пізніше 20 числа наступного періоду контролюючому органу за місцем реєстрації декларацію акцизного податку за формою, затвердженою у порядку, встановленому статтею 46 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

За змістом пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом.

Зазначена норма кореспондується з підпунктом 222.1.1 пункту 222.1 статті 222 ПК України, згідно з якою суми податку перераховуються до бюджету платниками акцизного податку протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації за місячний податковий період.

У разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу (пункт 126.1 статті 126 ПК України).

Позивачем 15.01.2018р. подано до контролюючого органу (ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві) подану податкову декларацію з акцизного податку за звітний (податковий) період - грудень 2017 року, яка отримана відповідачем 15.01.2018р., що підтверджується квитанцією №2, реєстраційний номер .

Відповідачем у відзиві на позовну заяву та в акті перевірки зазначено, що позивачем сплачено акцизний податок за 2017 р. сумами на 4349,00 грн та 18690,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, що позивачем сплачено акцизний податок за звітний (податковий) період в сумі 23039,00 грн, згідно платіжного доручення №30620 від 30.01.2018 р.

Податкова декларація акцизного податку за звітний (податковий) період - січень 2018 року, подана позивачем контролюючому органу (ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві) - 15.02.2018р. та зареєстровано відповідачем 19.02.2018р., що підтверджується квитанцією №2, реєстраційний номер .

Сума податкового зобов`язання (акцизного податку) склала 18690,00грн та сплачено позивачем 02.03.2018р., що підтверджується платіжним дорученням № 32886.

Граничний термін подачі декларації акцизного податку припадає на 20 лютого 2018 року, останнім днем строку сплати акцизного податку є 02.03.2018р.

Суд звертає увагу, що Податковим кодексом України визначено, якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем.

В даному випадку, термін по податковій декларації за грудень 2017 р. припадав на 20 січня 2018 року (субота), а отже, наступним днем для подачі такої декларації є перший робочий день - 22 січня 2018 року.

Однак, законодавцем не визначено, яким чином рахувати граничний строк сплати податків за декларацією, якщо останній день такої сплати припадає на вихідний/святковий день.

Разом з тим, у Європейській конвенції про обчислення строків (ETS № 76) від 16 травня 1972 року, яка застосовується до обчислення строків у цивільних, комерційних і адміністративних справах, у статті 5 вказано, що, при обчисленні строку, суботи, неділі та офіційні свята враховуються. Однак, якщо diesadquem (для цілей цієї Конвенції термін означає день, у який строк спливає) строк, до спливу якого має бути здійснена та чи інша дія, припадає на суботу, неділю, офіційне свято чи день, який вважається офіційним святом, то встановлений строк продовжується на перший робочий день, який настає після них.

Відповідно до пункту 56.21 статті 56 Податкового кодексу України, у разі коли норма цього кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12 квітня 2019 року по справі №809/1577/17 (адміністративне провадження №К/9901/47717/18), від 24 січня 2019 року по справі №820/3917/17 (адміністративне провадження №К/9901/35744/18), від 11 вересня 2018 року по справі №802/2229/17-а (адміністративне провадження №К/9901/55640/18), від 10 травня 2018 року по справі №813/2418/17 (адміністративне провадження №К/9901/39571/18).

З аналізу матеріалів справи та норм права, суд прийшов до висновку, що відповідачем з порушенням вимог законодавства прийнято податкове повідомлення-рішення, а отже позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням викладеного, Суд приходить до висновків про задоволення позовних вимог повністю.

Керуючись положеннями статей 2, 4, 7, 9, 11, 44, 72-78, 79, 194, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Квартал 5» (46400, м. Тернопіль, вул. Д. Лук`яновича, 1) задовольнити.

2. Скасувати податкове повідомлення-рішення від 06.02.2013 р. № /313, прийняте Державною податковою інспекцією у Дарницькому районі міста Києва Державної податкової служби.

3. Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19; ) за рахунок державних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Квартал 5» (адреса: 46400, м. Тернопіль, вул. Д. Лук`яновича, 1; ) судові витрати у розмірі 1762,00 грн (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 копійок).

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.В. Смолій