Справа № 362/3676/19
Суддя: Лебідь-Гавенко Г. М.
Дата ухвалення: 2019-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа 362/3676/19
Провадження 2-а/362/165/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" вересня 2019 р. Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участі секретаря Шевченко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні без фіксування технічними засобами в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України в м. Василькові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Барана Романа Анатолійовича , Управління патрульної поліції у Рівненській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову інспектора 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Рівненській області Барана Р.А. серії ЕАВ № 1230509 від 14.06.2019 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн. на ОСОБА_1 та закрити справу.

Свої вимоги мотивував тим, що 14 червня 2019 року інспектором управління патрульної поліції у Рівненській області Бараном Р.А., безпосередньо на 311 км. траси Київ-Чоп, винесено постанову серії ЕАВ № 1230509 якою на нього, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн. за перевищення встановленого обмеження швидкості руху транспортного засобу більш як на 50 км/год. і, як наслідок, порушення, як вважає інспектор, вимог пункту 12.4 Правил дорожнього руху України (далі ПДР). З даною постановою він не погоджується так як вона винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права і, як наслідок, є незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав. Як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення інспектор Баран P.A. вважає, що ОСОБА_1 , рухаючись по трасі Київ-Чоп, проїжджаючи населений пункт Бабин, перевищив встановлені обмеження швидкості руху транспортного засобу більш як на 50 км/год. Відповідно до показів приладу TruCam LTS 20/20 1163 швидкість руху його авто складала 114 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України та скоїв правопорушення відповідальність за яке встановлена ч.3 ст. 122 КУпАП та наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу 510 гривень. Вважає дії відповідача незаконними та такими, що не відповідають вимогам КУпАП та Конституції України, ПДР він не порушував, а постанова серії ЕАВ № 1230509 від 14.06.2019 року винесена з грубими порушеннями КУпАП та Конституції України, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП. Проте відповідач, проігнорувавши вимоги ст.268, ст.278, ст.279, ст.280 КУпАП притягнув його до адміністративної відповідальності. При цьому не сповістив його про час та дату розгляду справи, не опитав його та свідків, не дав змоги надати клопотання по справі, не дослідив докази. Під час розгляду справи не ознайомив його з матеріалами справи, не дав змоги давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, позбавив права користуватися юридичною допомогою адвоката. Відповідач під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не з`ясував: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винний він у його вчиненні, чи підлягаю ОСОБА_1 адміністративній відповідальності, не з`ясував інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Позивач в судове засідання не з`явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити (а.с. 38). Також позивачем до суду було подано клопотання, в якому він просить розглянути справу за наявними матеріалами та врахувати, що працівників особового складу роти №1 батальйону УПП в Рівненській області ДПП ознайомлено із методичними рекомендаціями щодо використання лазерних вимірювачів швидкості TruCam для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.

Відповідач або його представник в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином (а.с. 35) в порядку ст. 162 КАС України не було подано відзив на позовну заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 та ч. 4 ст. 229 КАС України розгляд справи 26 вересня 2019 року відбувався за відсутності сторін (їх представників) та без фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши позицію позивача, ознайомившись із матеріалами справи, вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою інспектора 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Рівненській області Барана Р.А. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1230509 від 14.06.2019 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та було накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень, оскільки 14.06.2019 року ОСОБА_1 на 311 км траси Київ-Чоп перевищив встановлене обмеження швидкості руху більш ніж на 50 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 122 КУпАП (а.с. 9).

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Як передбачено ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Зі змісту ст.258 КУпАП вбачається, що постанова про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху оформлюється на місці вчинення правопорушення.

26 травня 2015 року Конституційний суд України своїм рішенням (у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення № 5-рп/2015, справа №. 1-11/2015) роз`яснив, що словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення» мають різне значення.

Перше означає місце, де було скоєно порушення, а друге - місце, де розташоване управління патрульної поліції того населеного пункту, де було скоєно порушення.

Згідно з вимогами ст. 258 КУпАП зобов`язує патрульних поліцейських виносити постанову згідно вимог ст. 283 КУпАП

Згідно ч.1 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити:найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайта в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з вимогами до п 12.4 Правил дорожнього руху України, «у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год (нові зміни з 01.01.2018)».

У відповідності до ч.1 ст.8 Закону України «Про національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з положенням п.8 ч.1 ст.23 цього Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Вимірювання швидкості руху автомобіля на якому рухався ОСОБА_1 проводилося за допомогою лазерного вимірювача швидкості автотранспортних засобів ТгиСам LTI 20/20 1163. інших даних щодо вказаного пристрою (серійний номер, сертифікація, повірка та ін.) інспектором не надано.

Вказаний тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LT1 20/20 ТгиСам», який зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12, затверджений сертифікатом №UA-M 1/1-2903-2012, виданим Міністерством економічного розвитку і торгівлі України 29.08.2012 року.

Наказом Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України №100 від 19.02.2002 , зареєстрованим в Мінюстї України 04.03.2002 за №222/6510, який втратив чинність на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі №972 від 14.06.2016, затверджено Порядок оформлення та видачі сертифікатів затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки, згідно якого

- п. 2.5 сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки та свідоцтва оформлюються на типи засобів вимірювальної техніки, які занесено під одним реєстраційним номером до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки (далі Державний реєстр);

- п. 2.6 сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки та свідоцтва про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки чинні до вилучення відповідних типів засобів вимірювальної техніки з Державного реєстру. Під час дії вищевказаного Положення наказом Міністерством еконоллічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року №1362 були внесені зміни до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, а саме, згідно п.1 були виключені з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки певні типи засобів вимірювальної техніки, унесені до нього за відповідними номерами, зокрема У3197-12.

Тобто, тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 ТruСам», який зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки» за номером У3197-12, є виключеним з Державного реєстру на підставі наказу Міністерством економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 №1362 та сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки №UА- МІ/1-2903-2012 від 29.08.2012 є не чинним з 02.11.2015 року.

Згідно з наданою позивачем відомістю працівників особового складу роти №1 батальйону УПП в Рівненській області ДПП ознайомлено із методичними рекомендаціями щодо використання лазерних вимірювачів швидкості TruCam для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, в тому числі і відповідача Баран Р.А. , що засвідчує його підписом про ознайомлення (а.с.40,41).

При накладенні адміністративно стягнення посадова особа відповідно до вимог ч.3 ст.33, ст.34, ст.35 КУпАП повинна врахувати характер і тяжкість порушення, особу порушника, конкретні обставини вчинення порушення, зазначити докази на підтвердження складу правопорушення.

Доказування наявності підстав для притягнення до відповідальності, а також наявність складу адміністративного правопорушення покладається на посадову особу.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна відповідати вимогам ст.283 КУпАП, зокрема повинна буди обґрунтованою, в ній має бути викладено обставини порушення, відповідна ним норма закону, наведені пояснення особи, що притягається до відповідальності, докази, надано їм оцінку.

Саме суб`єкт владних повноважень (відповідач) зобов`язаний довести, що він діяв законно, правомірно, в межах своїх повноважень, у спосіб, встановлений законом, з дотриманням процедури і з забезпеченням прав особи, якої стосуються вчинювані дії чи прийняті рішення, обґрунтовано, об`єктивно. Також саме відповідач в даній справі повинен надати суду докази на підтвердження наявності події і складу адміністративного правопорушення в діях водія (позивача).

Оскільки суду не надані докази і не спростовані твердження водія, про відсутність в його діях порушень, в тому числі відсутність недотримання стандартів, норм та правил, то суд робить висновок, що оскаржувана постанова є необґрунтованою, невмотивованою, а склад зазначеного в ній порушення ПДРУ і склад адміністративного правопорушення, передбаченого в ч.3 ст.122 КУпАП, не зазначений конкретно і не доведений.

Оскільки при розгляді справи встановлено недотримання відповідачем вимог закону щодо збирання доказів і доказування складу адміністративного правопорушення, а постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, і тому є протиправною, то така постанова судом скасовується.

Згідно ч.4 ст.159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Таким чином, враховуючи вище викладене, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню в частині скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Керуючись статтями 7, 122, 245, 247, 251, 252 КУпАП, статтями 2, 8, 9, 72-77, 78, 132, 134, 139, 162, 229, 241-246, 250, 251, 262, 268, 286, 292, 295 КАС України, суд,

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Барана Романа Анатолійовича , Управління патрульної поліції у Рівненській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 1230509 від 14 червня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень скасувати та провадження у справі закрити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко