Справа № 826/15192/18
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Епель О.В., секретар судового засідання Гордієнко Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу Вінницької митниці Державної фіскальної служби на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 травня 2019 р. у справі за адміністративним позовом Повного товариства "Велта П.М.С.Г. "Гарант-Сервіс" до Вінницької митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними дій та вимоги №1 від 23.05.2018

В С Т А Н О В И В :

17.09.2018 Повне товариство «Велта П.М. С .Г. «Гарант-Сервіс» (надалі-позивач ПТ «Велта П.М.С.Г. «Гарант-Сервіс») звернулось до суду з позовом до Вінницької митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправними дії відповідача щодо складання акту від 23.05.2018 р. № 1 про настання гарантійного випадку та визнання протиправною та скасування вимоги відповідача від 25.05.2018 р. № 1 про сплату належної суми митних платежів за гарантією.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у відповідача не було правових підстав для оформлення оскаржуваного акту про настання гарантійного випадку та спірної вимоги.

Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 28 травня 2019 позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано акт про настання гарантійного випадку від 23.05.2018 р. № 1 та вимогу від 25.05.2018 р. № 1 про сплату належної суми митних платежів за гарантією. В іншій частині позову відмовлено.

Задовольняючі позовні вимоги частково суд першої інстанції зазначив, що оскільки відсутній факт невиконання особою зобов`язання із сплати митних платежів, відповідно, у гаранта не виникає зобов`язання, забезпеченого фінансовою гарантією, наданою у вигляді документа.

Позивачем рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 28 травня 2019 рішення в частині відмовлених позовних вимог не оскаржувалось.

Відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таку, що прийнято з порушенням норм матеріального права, та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб визначений законом. Посилаючись на положення Митного кодексу України вважає, що були правові підстави для складання акту про настання гарантійного випадку та спірної вимоги, оскільки у відповідача протягом більше як 10 днів з кінцевої дати доставки вантажу у митницю призначення були відсутні відомості про вантаж, відомості про завершення режиму «транзит», внаслідок чого відповідач вжив заходи, передбачені п.4 ст.113 МК України.

Позивачем подано відзив щодо доводів апеляційної скарги, в яких зазначено про підтримання висновків суду першої інстанції.

Справу розглянуто у відкритому судовому засіданні без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що між Державною митною службою України та ПТ «Велта П.М.С.Г. «Гарант-Сервіс» укладена угода про надання фінансових гарантій митним органам незалежним фінансовим посередником від 22.11.2012 р. № 770, яка регулює взаємовідносини між Держмитслужбою та Гарантом щодо надання фінансових гарантій сплати митних платежів у разі невиконання особою, відповідальною за сплату митних платежів, взятих перед митним органом зобов`язань, що випливають з митних процедур відповідно до Митного кодексу України (а.с.18).

Згідно п.1.2 вказаної угоди, позивач визнається незалежним фінансовим посередником, уповноваженим Держмитслужбою України на надання митним органам фінансових гарантій та вноситься до Реєстру гарантів.

26.04.2018 позивачем на виконання вищезазначеної угоди видано гарантійний документ № 0007-10202-01-260418 код , яким забезпечено перед митним органом зобов`язання декларанта - «VONSVIT TRANS» зі сплати митних платежів, що пов`язані з переміщенням товару за кодом УКТ ЗЕД, а саме томати свіжі у кількості 21 590 кг. Сума гарантії становить 172 000,00 грн. (а.с.25).

Відпвідно до митною декларацією типу ТР80 № UA401070/2018/002095 від 26.04.2018 р. переміщення товару здійснювалось за в режимі «транзит», маршрут переміщення товару митних пост «Дністер» Вінницької митниці ДФС - митний пост «Північний» Житомирської митниці ДФС у строк до 06.05.2018 р. (а.с.27).

07.05.2018 водієм транспортного засобу SDS379/Y771CQ ОСОБА_2 подано до Одеської митниці ДФС письмову заяву, якою водій просив оформити товар на склад, оскільки йому 27.04.2018 як водію, що здійснює транзитне переміщення товару, надійшло повідомлення про те, що компанія-покупець відмовляється від прийняття товару, у зв`язку із чим за розпорядженням власника товару автомобіль направлено в м. Чорноморськ для вирішення питання щодо подальшого оформлення вантажу (а.с.33).

Одеська митниця ДФС листом від 16.05.2018. № 2326/10/15-70-62 проінформовала ОСОБА_2 про умови прийняття товару на митний склад (а.с.38).

16.05.2018 перевізником подано відповідну заяву про зміну митниці призначення (а.с.41).

Одеською митницею ДФС було відмовлено у зміні митниці призначення товару за МД № UA401070/2018/002095.

21.05.2018 позивач, як представник перевізника, подав до Одеської митниці ДФС лист № 94 про надання дозволу на завершення режиму транзитного переміщення вантажу шляхом розміщення товару в інший митний режим - «знищення або руйнування».

22.05.2018 позивач листом від 22.05.2018 р. № 100 звернувся до Одеської митниці ДФС із заявою, якою просив надати дозвіл на оформлення прибуття транспортного засобу SDS379/Y771CQ в зону митного контролю відділу митного оформлення № 6 митного посту «Одеса-центральний» Одеської митниці ДФС.

25.05.2018 р. позивач вчергове листом № 106 звернувся до Одеської митниці ДФС, у якому зазначив, що доставлено товар, про що проставлено відповідні відмітки у товаро-супровідних документах та в Єдиній автоматизованій інформаційній системі ДФС.

25.05.2018 р. Одеською митницею ДФС погоджено заяву підприємства, уповноваженого на зниження відповідної категорії товару - ПП «Центр Екологічної Безпеки» та надано дозвіл на поміщення товару у митний режим - «знищення або руйнування».

31.05.2018 р. по МД № UA401070/2018/002095 від 26.04.2018 р. до Єдиної інформаційної бази даних внесено відмітку «Прибуття вантажу в митницю призначення».

11.06.2018 позивач листом від 11.06.2018 р. № 127 повідомив відповідача про те, що товар, який переміщувався автомобілем SDS379/Y771CQ в митному режимі «транзит» з виданою фінансовою гарантією № 0007-10202-01-260418 код НОМЕР_1 , розміщено у митний режим - «знищення або руйнування», згідно митної декларації № UA500060/2018/17615 від 11.06.2018 р.

14.06.2018 р. Одеською митницею ДФС з метою завершення митного режиму «транзит» за МД № UA401070/2018/002095 від 26.04.2018 р. було оформлено МД типу ІМ76АА № UA500060/2018/17615 та вивільнено фінансову гарантую № 0007-10202-01-260418 код НОМЕР_1 від 26.04.2018 р.

Проте, ще 23.05.2018 р. відповідачем складено акт про настання гарантійного випадку №1, яким встановлено факт порушення вимог і умов митного режиму «транзит», а саме: товар не доставлений без зміни його кількості, вартості і найменування у строк до 06.05.2018 р. у митницю призначення - Житомирська митниця ДФС (а.с.16) та 25.05.2018 складено вимогу № 1 про сплату належної суми митних платежів за гарантією № 0007-10202-01-260418. Сума митних платежів за вимогою становить 171 339,77 грн. (а.с.14).

На виконання умов п. 4.6 Угоди, 21.08.2018 р. позивачем сплачено суму визначеного у спірній вимозі митний боргу у розмірі 171 339,77 грн.

Вищенаведені обставини, встановлені підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами, і не є спірними.

Колегія суддів відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України переглядає судове рішення суду першої інстанції в даній справі в межах доводів апеляційної скарги позивача.

Нормативно-правове обґрунтування.

Митний кодекс України від 13.03.2012 р. № 4495-VІ (надалі МК) встановлює порядок визначення митної вартості імпортованих товарів та правила її декларування.

Згідно статті 90 Митного кодексу України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Статтею 93 Митного кодексу України передбачено, що товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні:

1) перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання;

2) не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту;

3) бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу;

4) мати неушкоджені засоби забезпечення ідентифікації у разі їх застосування.

Статтею 95 Митного кодексу України визначені строки транзитних перевезень для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

До строків не включається:

1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу (аварія чи дії обставин непереборної сили);

2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення);

3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

У відповідності до вимог статті 102 МК України, митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем органу доходів і зборів призначення.

Для завершення митного режиму транзиту особою, відповідальною за дотримання вимог митного режиму, до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу, органу доходів і зборів призначення повинні бути представлені товари, поміщені у митний режим транзиту, та митна декларація або інший документ, визначений статтею 94 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів призначення після представлення товарів, поміщених у митний режим транзиту, та митної декларації або іншого документа, визначеного статтею 94 цього Кодексу, перевіряє дотримання вимог, встановлених законодавством України з питань державної митної справи до переміщення товарів у митному режимі транзиту, та виконує митні формальності, необхідні для завершення митного режиму транзиту.

Згідно статті 193 Митного кодексу України, за порушення встановленого порядку переміщення товарів транзитом перевізник притягується до адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

У разі втрати або видачі без дозволу органу доходів і зборів товарів, що перебувають під митним контролем і переміщуються транзитом, перевізник зобов`язаний сплатити митні платежі, встановлені законом на імпорт зазначених товарів. Порушення перевізником встановлених цим Кодексом строків доставки товарів, якщо виконано всі інші вимоги, не створює для нього зобов`язання щодо сплати митних платежів.

Перевізник звільняється від зобов`язання щодо сплати митних платежів лише у разі, якщо товари, що перебувають під митним контролем і переміщуються транзитом, було знищено або безповоротно пошкоджено внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або природних втрат за нормальних умов транспортування, за умови підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили.

Статтею 306 Митного кодексу України визначено, що одним з способів забезпечення сплати митних платежів, зокрема, є фінансові гарантії.

Згідно статті 307 Митного кодексу України, юридичні особи, які мають намір виступати гарантом забезпечення особою своїх зобов`язань перед органами доходів і зборів України зі сплати митних платежів, уповноважуються на це і вносяться до реєстру гарантів у порядку, визначеному цим розділом.

У відповідності до вимог статті 311 Митного кодексу України, фінансова гарантія, що надається у вигляді документа, є безвідкличним зобов`язанням гаранта, внесеного до реєстру гарантів, виплатити на вимогу органу доходів і зборів кошти в межах певної суми у разі невиконання забезпечених цією гарантією зобов`язань із сплати митних платежів.

Орган доходів і зборів направляє гарантові, що видав гарантію у вигляді документа, вимогу щодо сплати митних платежів, зокрема, у разі перевищення більше ніж на 10 днів встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що перебувають під митним контролем, до органу доходів і зборів призначення (а при переміщенні в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів - від одного підрозділу цього органу до іншого).

Підтвердженням фактичного виконання зобов`язань, забезпечених гарантією щодо транзитного перевезення товарів є повідомлення, у тому числі в електронному вигляді, органу доходів і зборів відправлення органом доходів і зборів призначення (завершення транзитного перевезення) про доставлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до наданих зобов`язань.

Таким чином, під час транзиту товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються через митну територію України без сплати митних платежів. У такому разі товари, транспортні засоби комерційного призначення повинні перебувати у незмінному стані, не використовуватися, бути доставленими у відповідний орган призначення до закінчення 10 діб та, при необхідності, мати неушкоджені засоби забезпечення ідентифікації. До вказаного строку не включається, зокрема, час дії аварії чи обставин непереборної сили. Митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення за межі митної території України. Кодексом визначено також, що орган доходів і зборів призначення після представлення вказаних товарів та відповідних документів, перевіряє дотримання вимог, встановлених законодавством України з питань державної митної справи по митному режиму транзит та виконує необхідні митні формальності. У даному випадку, законодавець не зазначив також вчинення органом доходів та зборів якихось обов`язкових дій під час виявлення порушень законодавства. Тільки надалі визначено, що за порушення встановленого порядку переміщення товарів транзитом самеперевізник притягується до адміністративної відповідальності. Митні платежі сплачуються лише у разі втрати або видачі без дозволу органу вказаних товарів. Порушення перевізником встановлених строків доставки товарів, якщо виконано всі інші вимоги, не створює для нього зобов`язання щодо сплати митних платежів.

Одним з способів забезпечення сплати митних платежів є фінансові гарантії. Юридичні особи можуть виступати гарантом забезпечення особою своїх зобов`язань перед органами доходів і зборів України зі сплати митних платежів щляхом укладання відповідних угод. Інформаційна взаємодія між гарантами та органами доходів і зборів здійснюється за допомогою засобів електронного зв`язку шляхом надсилання авторизованих повідомлень цілодобово, з періодичністю не більше 30 хвилин. У разі невиконання особою зобов`язання із сплати митних платежів, забезпеченого фінансовою гарантією, орган доходів і зборів із залученням представників гаранта, що видав таку гарантію, з`ясовує обставини невиконання зобов`язання, після чого направляє цьому гарантові вимогу щодо сплати належної суми митних платежів із додаванням належних документів. Вказаний орган направляє гарантові, що видав гарантію, вимогу щодо сплати митних платежів, зокрема, у разі перевищення більше ніж на 10 днів встановленого строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Підтвердженням фактичного виконання зобов`язань, забезпечених гарантією, є повідомлення органу відправлення органом призначення про доставлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до наданих зобов`язань.

Отже, враховуючи вищенаведені обставини та зазначені вище норми закону колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог, оскільки як правильно було зазначено, вказані вище норми Митного кодексу України мають певні неузгодженості між собою стосовно застосування відповідальності у разі порушення строку доставлення товарів на транспортних засобів комерційного призначення, а саме визначено, що за порушення встановленого порядку переміщення товарів транзитом перевізник притягується тільки до адміністративної відповідальності, а за порушення же ним встановлених строків доставки товарів, якщо виконано всі інші вимоги, не створює для нього зобов`язання щодо сплати митних платежів. Надалі ж визначено, що орган направляє гарантові вимогу щодо сплати митних платежів у разі перевищення більше ніж на 10 днів встановленого строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Таким чином, враховуючи положення статтей 6 та 7 КАС України, колегія суддів дотримуючись принципу юридичної визначеності, вважає, судом першої інстанції обґрунтовано задоволено позовні вимог щодо визнання протиправними та скасування спірного акту та вимоги.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

З огляду на вказане, колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено правомірність прийнятого рішення, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Крім того, щодо усіх інших наведених аргументи апелянта, колегія суддів зазначає, що вони є такими, що не заслуговують уваги, оскільки не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Надаючи оцінку всім доводам сторін та учасників справи, судова колегія також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для його скасування.

Повний текст постанови виготовлено 21.10.2019 р.

Керуючись статтями 308, 309, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Вінницької митниці Державної фіскальної служби на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 травня 2019 р. - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 травня 2019 р. у справі за адміністративним позовом Повного товариства "Велта П.М.С.Г. "Гарант-Сервіс" до Вінницької митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними дій та вимоги №1 від 23.05.2018 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

Л.В. Губська

О.В. Епель