Справа № 260/599/19
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року№ 857/8928/19
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Мікули О.І., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання - Пильо І.І.

розглянувши у відкритому судовому в режимі відеоконференції в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 липня 2019 року у справі №260/599/19 (суддя Плеханова З.Б., рішення ухвалене о 12/05 год, м.Ужгород, повний текст складено 19 липня 2019 року) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду позовом до Головного управління ДФС в Закарпатській області (далі - Головне управління) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26.11.2018 №№, (далі - ППР №№, відповідно).

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 липня 2019 року позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В доводах апеляційної скарги з посиланням на окремі обставини справи вказує, що за результатами документальної невиїзної перевірки щодо стану дотримання позивачем, як платником податків, законодавства України з питань державної митної справи, зокрема своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів під час митного оформлення «легковий автомобіль марки «VOLVO ХС60» (далі - Автомобіль) з урахуванням інформації наданої митними органами Литовської Республіки на запит Волинської митниці ДФС (далі - Митниця) встановлено, що відомості щодо відправника та одержувача вказаного транспортного засобу, а також щодо його вартості у отриманих документах відрізняються від аналогічних даних, наявних у базах даних Митниці. На підставі цього і прийнято оскаржувані ППР №№, НОМЕР_1 .

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що, в ході судового розгляду прави не знайшли свого підтвердження доводи відповідача щодо невиконання позивачем обов`язку з подання достовірних відомостей щодо митної вартості товару та щодо ввезення ОСОБА_1 товару на митну територію України за базою оподаткування, що нижче дійсної митної вартості товару.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що в період з 31.10.2018 по 06.11.2018 Головним управлінням проведено перевірку платника податків ОСОБА_1 з питань державної митної справи - своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів під час ввезення товарів в період з 01.01.2017 по 31.12.2017.

На підставі акта від 09.11.2018 №Н0001/8/07-16-13-05/ НОМЕР_2 (далі - Акт) вказаної вище невиїзної документальної перевірки позивача контролюючим органом було встановлено порушення вимог:

- статті 49, пункту 2 частини другої статті 52 та частини двадцять першої статті 58 Митного кодексу України (далі - МК), в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита в період, що перевірявся на загальну суму 6955,77 грн;

- пункту 185.1 (в) статті 185 та пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України (далі - ПК) податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість (далі - ПДВ) в період, що перевірявся на загальну суму 15302,68 грн (а.с.19-26).

Вказаним обставинам передувало те, що 20.12.2017 на ім`я ОСОБА_4 ввезено на митну територію України транспортний засіб легковий автомобіль марки «VOLVO XS60», 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_3 » (далі - ТЗ ) під керуванням водія громадянина України ОСОБА_4 , який діяв на підставі доручення виданого позивачем ОСОБА_1 та оформлений Митницею, що підтверджується митною декларацією ІМ40ДЕ №UA205090/2017/062767 від 27.12.2017 (далі - МД; а.с.34).

Декларантом за МД виступало Приватне підприємство «ВЕСТ БРОК» в особі Оленченко І.А., особа, відповідальна за фінансове врегулювання ОСОБА_1

Митна вартість товару згідно МД визначалась з використанням основного методу, а саме за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та враховуючи задекларовану фактурну вартість 6900 євро та страхування до кордону - 50 Євро митна вартість (6950 євро) була задекларована у розмірі 230202,73 грн.

Згідно отриманого Митницею звернення митних органів Литовської республіки про надання адміністративної допомоги у підтвердженні факту ввезення на митну територію України вказаною ТЗ орган перевірки встановив, що відомості щодо відправника та одержувача ТЗ, а також щодо вартості ТЗ у отриманих документах відрізняються від аналогічних даних, наявних у базах даних Митниці, а саме відправником ТЗ виступала компанія UAB «Altmeda», отримувачем громадянин України ОСОБА_5 , а вартість ТЗ складала 9000 євро.

26.11.2018 відповідачем на підставі Акта прийнято ППР:

№, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем мито на товари, які ввозяться громадянами у розмірі 8694,71 грн (основне зобов`язання 6955,77 грн, штрафні (фінансові) санкції 1738,94 грн);

№, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем ПДВ з ввезених на територію України товарів у розмірі 19128,35 грн (основне зобов`язання 15302,68, штрафні (фінансові) санкції 3825,67 грн) (а.с.17-18).

Не погодившись із оскаржуваними ППР позивач звернулась до суду із цим позовом.

Згідно статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до статті 49 МК (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 52 МК декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

У відповідності до частини сьомої статті 54 МК у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Частиною двадцять першою статті 58 МК визначено, що використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об`єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально.

За змістом підпункту «в» пункту 185.1 статті 185 ПК (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) об`єктом оподаткування є операції платників податку з ввезення товарів на митну територію України.

Пунктом 190.1 ПК встановлено, що базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ МК, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.

Положеннями підпункту 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 ПК визначено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

У разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

Так, з матеріалів справи видно, що 27.12.2017 декларантом позивача з метою митного оформлення товару - ТЗ було подано додаткову МД, яка подана на основі попередньої митної декларації від 19.12.2017 №UA205090/2017/061155, митна вартість ТЗ відповідно до якої визначалась за резервним методом, а не за основним, тобто за ціною договору (контракту), як це вказано контролюючим органом у Акті.

Відтак, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржника про те, що митна вартість ТЗ визначалась лише на основі поданих декларантом відомостей, так як з аналізу МД видно, що дійсна митна вартість товару була остаточно визначена органом доходів і зборів на момент здійснення митного оформлення товару та пропуску його на митну територію України.

Крім того, під час судового розгляду справи відповідачем жодним чином не обумовлено підстав надання переваги відомостям, що наведені в Акті про відправника, одержувача та вартість ТЗ та відомостям і документам, що подані декларантом до митного оформлення при декларуванні ТЗ відповідно до МД.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 липня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Головуючий суддя В. Я. Качмар
судді О. І. Мікула
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 21 жовтня 2019 року.