Справа № 240/8823/19
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2019-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/8823/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Єфіменко О.В.

Суддя-доповідач - Совгира Д. І.

22 жовтня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Кузьменко Л.В. Франовської К.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 19 липня 2019 року (повний текст якої складено у м. Житомирі 19.07.2019 року) у справі за адміністративним позовом Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

20.06.2019 року Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області звернулось до суду із позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, у якому просило:

- визнати протиправними дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області щодо винесення постанов про стягнення виконавчого збору та про стягнення витрат виконавчого провадження;

- зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області скасувати постанову Державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області щодо стягнення виконавчого збору, якою зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області сплатити виконавчий збір у розмірі 16692,00 грн. від 23.04.2019 та скасувати постанову про стягнення витрат виконавчого провадження, якою зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області сплатити витрати виконавчого провадження у розмірі 121,64 грн. від 23.04.2019.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 19 липня 2019 року позовну заяву Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області залишено без розгляду.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду І інстанції та прийняти нове відповідно до вимог законодавства.

Відповідач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до приписів ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача та дослідивши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Як встановлено з матеріалів справи, предметом оскарження в межах даної справи є постанови державного виконавця від 23.04.2019 про стягнення з позивача, як боржника, витрат виконавчого провадження та виконавчого збору. Примірники вказаних постанов були отримані скаржником 26.04.2019 року.

Не погоджуючись з вказаними постановами державного виконавця, позивач 02.05.2019 року оскаржив їх до Житомирського окружного адміністративного суду (справа №240/7090/19).

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 08.05.2019 року позовну заяву Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області залишено без руху із наданням позивачу строку для усунення її недоліків шляхом подання доказів сплати судового збору у розмірі 1 921,00 грн., нової (уточненої) позовної заяви та доказів надіслання примірників нової (уточненої) позовної заяви з додатками відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб у справі.

Як встановлено судом, ухвала від 08.05.2019 року була отримана позивачем 13.05.2019 року, що підтверджується наявним у матеріалах справи №240/7090/19 рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

В подальшому, позивачем в порядку частини п`ятої статті 165 КАС України було подано клопотання про відстрочення сплати судового збору, в обґрунтування якої зазначено про блокування рахунків управління, що ускладнює сплату судового збору. Крім того, прохальна частина вказаного клопотання також містила вимогу про продовження строку на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 27.05.2019 року суддя Житомирського окружного адміністративного суду відмовив у задоволенні клопотання Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про відстрочення сплати судового збору та продовження строку усунення недоліків позовної заяви. Саму ж позовну заяву повернуто позивачу (а.с. 23-26).

Матеріали позову разом з ухвалою суду від 27.05.2018 року надійшли на адресу позивача 30.05.2019 року, що підтверджується вхідним штампом позивача (а.с. 22).

Повторно з вказаним позовом Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області звернулось 19.06.2019 року, як свідчить відмітка на поштовому конверті, оскільки позовна заява була надіслана на адресу суду за допомогою засобів поштового зв`язку (а.с.28).

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 25.06.2019 року позовну заяву Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області залишено без руху із наданням позивачу строку для усунення її недоліків шляхом подання нової (уточненої) позовної заяви та доказів надіслання примірників нової (уточненої) позовної заяви з додатками відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб у справі.

В подальшому, після усунення вказаних недоліків, ухвалою суду від 10.07.2019 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі та призначено її до розгляду на 19.07.2019 року.

В судовому засіданні 19.07.2019 року суд, встановивши факт пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом, надав оцінку клопотанню про поновлення строків звернення до суду та ухвали відмовити в його задоволенні.

Житомирський окружний адміністративний суд, приймаючи рішення про залишення позовної заяви без розгляду виходив з того, що позивачем пропущено встановлений пунктом першим частини другої статті 287 КАС України строк звернення із позовом до суду та не доведено поважність причин його пропуску.

Судова колегія апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції та в розрізі встановлених обставин, зазначає наступне.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначені статтею 287 КАС України.

Пунктом першим частини другої статті 287 КАС України встановлено, що позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Для поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого законом, необхідно встановити наявність поважних причин пропуску строку на подання позовної заяви, які об`єктивно перешкоджали особі вчасно її подати.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними та допустимими доказами.

В даному випадку, позивач в обгрунтування власних доводів з приводу дотримання ним всіх норм процесуального права, зазначив, що Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено строкових обмежень звернення до суду протягом року, за умови поважності причин пропуску строку на подання позовної заяви. На думку заявника, блокування рахунків в рамках інших виконавчих проваджень є поважною причиною пропуску строку звернення до суду з позовною заявою. При цьому, позивач жодних доказів в підтвердження власної позиції суду першої інстанції не надав.

В даному випадку, судова колегія критично оцінює доводи апелянта та враховує, що для поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого законом, необхідно встановити наявність поважних причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, які об`єктивно перешкоджали особі вчасно подати позовну заяву.

Позивач є державним органом, який утримуються за рахунок Державного бюджету України, та має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів, якими можна було б забезпечити сплату судового збору.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 "Інші поточні платежі", розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

В обґрунтування вимог заявленого клопотання скаржник зазначає, що операції по його рахунках було заблоковано Головним управлінням Державної казначейської служби України у Житомирській області відповідно до п.30 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 (далі Порядок).

Разом з тим, судова колегія не знаходить підстав вважати, що наведені скаржником доводи є обґрунтованими, а надані докази підтверджують те, що майновий/фінансовий стан скаржника перешкоджав сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Зокрема, із долучених скаржником до матеріалів справи доказів (копії листа Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області - а.с. 138) слідує, що Казначейством зупинено операції на рахунках боржника, крім платежів, визначених п.25 Порядку.

В даному випадку слід зауважити, що з 16.03.2018 року набули чинності зміни до п. 25 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників. Вказана норма права визначає перелік платежів, які проводяться незалежно від зупинення операцій по рахунках. До таких платежів належить сплата судового збору.

Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 44 КАС України учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки. Учасники справи, зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 15 травня 2008 року "Надточій проти України" принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

У ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку апріорі не може виступати процедура блокування рахунків в рамках інших виконавчих проваджень. Це пов`язано з тим, що держава має дотримуватись принципу належного урядування та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж.

Зокрема, вказана обставина не може бути визнана поважною причиною пропуску строку на судове оскарження та, як наслідок, не є підставою для порушення принципу правової визначеності щодо остаточного рішення.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 02.11.2018 по справі № 817/1371/17, від 05.02.2019 по справі № 826/11314/17, від 02.11.2018 по справі № 816/4651/15, від 02.11.2018 по справі № 817/1371/17, врахування якої є обов`язковим в силу ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ч.ч.5, 6 ст.242 КАС України.

З огляду на приписи, зокрема, статті 44 КАС України, позивач, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на звернення до адміністративного суду, повинен діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом для чого, як особа, зацікавлена у поданні позовної заяви, має вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Відтак, позивач, який в силу наданих йому повноважень, має можливість безпосереднього впливу на процес організації його діяльності, повинен забезпечити належний рівень здійснення претензійно-позовної роботи, а тому зазначені ним підстави для поновлення строку звернення до суду не можна визнати поважними, оскільки вони не пов`язані з дійсно непереборними та об`єктивними перешкодами, істотними труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений процесуальним законом строк, подання позовної заяви і не надають права у будь-який необмежений після спливу цього строку час реалізовувати право на звернення до суду.

Між тим, позивач вважає за можливе повторно звернутись до суду із позовною заявою, при цьому не обґрунтовуючи належними і допустимими доказами неможливість сплати судового збору протягом такого значного проміжку часу.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 19 липня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Кузьменко Л.В. Франовська К.С.