Справа № 826/14504/16
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2019-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України

22 жовтня 2019 року
Київ
справа №826/14504/16
адміністративне провадження №К/9901/5049/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Губської О.А.,
суддів: Білак М.В., Єресько Л.О.,

розглянув у порядку попереднього судового засідання у касаційній інстанції адміністративну справу № 826/14504/16

за позовом ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 вересня 2018 року (колегія суддів: головуючий суддя: Кармазін О.А., судді: Катющенко В.П., Скочок Т.О.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2019 року (колегія суддів: головуючий суддя: Кузьмишина О.М., судді: Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.),
ВСТАНОВИВ:
І. Суть спору
1.1. Позивач звернувся до суду з позовом до Центральної військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України, в якому просив:
1.2. визнати відмову Центральної військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України від 28 липня 2016 року № 304 протиправною;
1.3. зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Державної прикордонної служби України у місячний строк, з моменту набрання постанови суду законної сили, провести повторне обстеження військово-лікарською комісією учасника бойових дій ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням висновків суду.
2. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вважає протиправною відмову відповідача щодо проведення повторного медичного обстеження ОСОБА_1 та встановлення йому причинного зв`язку з формулюванням: «Захворювання, Так, пов`язане із захистом Батьківщини», оскільки під час проходження служби в Збройних Силах України у складі військової частини НОМЕР_1 він брав безпосередню участь в антитерористичній операції. На думку позивача, беручи до уваги те, що він був призваний на військову службу та проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 , а також у період з 12.06.2014 по 25.12.2014 брав участь в антитерористичній операції, що підтверджується довідкою від 17.08.2015 № 493, він має право на пов`язання його захворювання із захистом Батьківщини на підставі п/п. 12.4.5 п. 12.4 ст. 12 Положення про проходження медичного огляду у Державній прикордонній службі України, затвердженого наказом Адміністрації Держприкордонслужби України від 06.05.2009 № 333 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 27.07.2014 за № 1267/21579.
ІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
3. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 вересня 2018 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2019 року, у задоволенні позову відмовлено повністю.
3.1. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачем не доведено причинний зв`язок між його захворюванням із проходженням служби в АТО в період 12.06.2014 по 25.12.2014, а перебування його на службі в Державній прикордонній службі України, під час якої у нього виявлено захворювання «цукровий діабет І типу», яке він пов`язує із захистом Батьківщини, не доводить факту, що він брав участь саме в активних бойових діях щодо захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, зокрема, в безпосередній участі в антитерористичній операції, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення, забезпечуючи її здійснення, тобто перебував у діючій армії у складі Державної прикордонної служби України.
ІІІ. Касаційне оскарження
3. Не погоджуючись з вказаними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач звернувся з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ці рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
3.1. В обґрунтування касаційної скарги вказує, що суди, на його думку, формально підійшли до вирішення справи та порушили визначальні принципи адміністративного судочинства, помилково визнали неможливість віднесення Державної прикордонної служби до складу діючої армії, не перевіривши при цьому належним чином вказану обставину. Також вважає, що суди дійшли помилкового висновку про відсутність підстав вважати захворювання позивача таким, що виникло в період служби.
3.2. Відповідачем подано відзив на касаційну скаргу, у якому останній висловив заперечення щодо змісту і вимог касаційної скарги. Також зазначив, що суди правильно встановили обставини справи та надали їм обгрунтовану оцінку у відповідності до вимог чинного законодавства України. За цих обставин вважає, що касаційна скарга позивача є необґрунтованою, у зв`язку з чим підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.
IV. Встановлені судами фактичні обставини справи
4. 18 травня 2014 року, відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 06.05.2014 № 1240-VII, яким затверджено Указ Президента України від 06.05.2014 № 454 «Про часткову мобілізацію», призовною комісією Іллінецького ОРВК Вінницької області позивача призвано на військову службу по мобілізації.
5. Відповідно до змісту довідки командира військової частини НОМЕР_1 про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності суверенітету та територіальної цілісності України від 17.08.2015 року № 493, позивач в період з 12.06.2014 по 25.12.2014 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції забезпеченні її проведення і захисті незалежності суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції Донецької та Луганської областей.
6. 07 квітня 2015 року Управлінням особового складу штабу командування Сухопутних військ Збройних Сил України позивачу видано посвідчення учасника бойових дій.
7. 21 травня 2015 року, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 116, позивач звільнений (демобілізований) в запас.
8. 17 липня 2015 року, на підставі Указу Президента України від 14.01.2015 № 15/2015 «Про часткову мобілізацію» позивач призваний у Збройні Сили України, з 17 липня 2015 року позивач проходив військову службу у Державній прикордонній службі України.
9. Позивач вважає, що на фоні емоційних стресів, отриманих під час участі у бойових діях в зоні АТО в період з 12.06.2014 по 25.12.2014 у нього вперше з`явились прояви погіршення стану здоров`я, у зв`язку з чим, на підставі розпорядженням начальника кінологічного навчального центру Державної прикордонної служби України від 04 грудня 2015 року № 2329 він був направлений на Військово-лікарську комісію клінічного госпіталю Державної прикордонної служби України м. Львів для проведення медичного огляду.
10. Позивач засвідчив, у серпні 2015 року він відчув різке погіршення стану здоров`я, яке проявлялось у вираженій загальній слабкості, та відразу звернувся до медичної служби, в якій попередньо йому було встановлено діагноз цукровий діабет 1 типу, з огляду на що у жовтні 2015 року він пройшов курс лікування у Вінницькому обласному ендокринологічному центрі, де діагноз було підтверджено.
11. В подальшому, за результатами ВЛК клінічного госпіталю ДПС України м. Львів позивачу видано свідоцтво про хворобу від 18 грудня 2015 року № 6/20, за змістом якого позивач відчуває скарги на сухість в роті та періодичне відчуття спраги, періодично гліпоглікемічні стани, що турбують по декілька разів на тиждень та супроводжуються рясним потовиділенням, відчуттям тремору, серцебиття, голоду, неспокою та купуються шляхом прийому солодкого, загальну слабкість, швидку втомлюваність, ураження шкіри верхніх та нижніх кінцівок, слизової, ротової порожнини, яке супроводжується болем та свербежем, погіршення гостроти зору.
12. У свідоцтві про хворобу позивача також зазначено, що «зі слів оглянутого та за даними медичної документації діабетичні скарги відчуває з серпня 2015 року, відколи почали турбувати спрага, поліурія, виражена загальна слабість. При обстеженні в амбулаторних умовах виявився підвищений рівень цукру (10,5ммоль/л натще). Діагноз цукрового діабету І типу вперше встановлений у стаціонарного у військовій частині НОМЕР_2 у вересні 2015 року на основі лабораторних показників (глікований гемоглобін 12,0%, С-пептид, 177пг/мл). Від призначеної інсулінотерапії категорично відмовився, мотивуючи це тим, що хоче обстеження в спеціалізованому закладі за місцем проживання. В жовтні 2015 року лікувався стаціонарно в Вінницькому обласному ендокринологічному центрі, куди поступив ургентно у відділення АРІТ в стані діабетичного кетоацидозу з гіперлікемією 27,8ммоль/л. Діагноз цукрового діабету було підтверджено та призначено інтенсифіковану схему інсулінотерапії (інсуман-базал + інсуман-рапід сумарною добовою дозою 46 од./добу). На фоні цього лікування рівень глікемії знизився, але задовільної компенсації досягнуто не було. В листопаді 2015 року лікувався у військовій частині НОМЕР_2 , де сумарну дозу інсуліну підвищено до 60 од/добу, на фоні чого досягнуто відносної компенсації. Протягом останнього місяця мали місце неодноразові гліпоглікемічні стани, пов`язані з нерегулярністю харчування та фізичної активності. Ці гліпоглікемічні стани фіксувалися пацієнтом за допомогою власного глюкометра та супроводжувалися рясним потовиділенням, відчуттям тремору, неспокою, голоду. На фоні емоційних стресів отриманих під час участі у бойових діях в зоні АТО в період з 12.06.2014 по 25.12.2014 вперше з`явилися прояви багатоформної ексудативної еритеми на кистях обох рук. З цього приводу в січні 2015 року лікувався стаціонарно у військовій частині НОМЕР_3 . В квітні 2015 року лікувався стаціонарно в ВМКЦ ЦР м. Вінниці з діагнозом стресовий розлад, тривожний варіант, з виходом в компенсацію. Тоді ж мало місце загострення багатоформної ексудативної еритеми. Зниження зору відмічає протягом тривалого часу. Двічі проходив медичний огляд по мобілізації: в 2014 році перший термін та в 2015 році на другий термін. Під час медичних оглядів виявилося заниження гостроти зору OD/OS - 0,8/0,9. Рішеннями ВОК Іллінецького ОРВК Вінницької області від 20.03.2014 та від 30.06.2015 визнавався придатним до військової служби. Скерований командиром військової частини НОМЕР_4 на медичний огляд ВЛК у зв`язку з наявністю захворювань, що зумовлюють обмежену придатність до військової служби. Зі службової характеристики: «Стан здоров`я незадовільний… змушений постійно вводити собі медикаменти (інсулін), що ускладнює виконання службових обов`язків за посадою».
13. ВЛК клінічного госпіталю ДПС України м. Львів дійшла висновку, що позивач, починаючи з серпня 2015 року має захворювання: цукровий діабет І типу, важка форма, лабільний перебіг, фаза медикаментозної субкомпенсації. Багатоформна ексудативна еритема, обмежена форма, прогресуюча стадія та зазначено причинний зв`язок формулювання: «Захворювання, Так, пов`язані з проходженням військової служби», а саме: зниження гостроти зору ОD до 0,6; ОS до 0,5 з корекцією 1,0/1,0; внаслідок простого міопічного астигматизму в 1,5дптр обох очей. Аномальна трихромазія «С».
14. Крім того, комісія дійшла висновку, що на підставі статтей 13 «а», 57 «в» графи ІІ розкладу хвороб, станів, фізичних вад та пояснення щодо застосування статей, що визначають ступінь придатності до військової служби, позивач непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку.
15. 02 лютого 2016 року на підставі пункту «б» частини восьмої статті 2 Закону України «Про військову службу і військовий обов`язок» позивача звільнено (демобілізовано) в запас.
16. Вважаючи висновок ВЛК клінічного госпіталю ДПС України м. Львів щодо встановлення йому причинного зв`язку з формулюванням: «Захворювання, Так, пов`язане з проходженням військової служби» неправомірним, позивач звернувся із заявою до Центральної військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України про повторний медичний огляд та встановлення йому причинного зв`язку із формулюванням: «Захворювання, Так, пов`язане із захистом Батьківщини».
17. Листом від 28 липня 2016 року № 304 відповідач відмовив позивачу у проведенні потворного медичного огляду з посиланням на те, що Положенням про проходження медичного огляду у Державній прикордонній службі України, затвердженого наказом Адміністрації Держприкордонслужби України від 06.05.2009 № 333 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 27.07.2014 за № 1267/21579 визначено випадки, у яких комісія приймає постанову з формуванням «Захворювання, Так, пов`язане із захистом Батьківщини».
18. Позивач, вважаючи таку відмову відповідача протиправною та такою, що порушує його права, звернувся з цим позовом до суду.
V. Релевантні джерела права й акти їх застосування
19. Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
20. Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
21. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
22. За приписами статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
23. Правові, організаційні, економічні та соціальні засади охорони здоров`я в Україні регулюються Основами законодавства України про охорону здоров`я.
24. Статтею 70 цього нормативно-правового акту передбачено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
25. Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при військових комісаріатах і закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Служби безпеки України та інших військових формувань, а також Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
26. На виконання вказаної норми Закону, в структурі Державної прикордонної служби України створені та діють при клінічних госпіталях військово-лікарські комісії (ВЛК), а також Центральна військово-лікарська комісія ДПС України, яка є органом забезпечення ДПС України медичною установою спеціального призначення. Їй підпорядковані всі інші ВЛК з питань військово-лікарської експертизи.
27. Повноваження ЦВЛК ДПС України визначаються Положенням про проходження медичного огляду у Державній прикордонній службі України, затвердженого наказом Адміністрації ДПС України від 06.05.2009 № 333 (у редакції наказу Адміністрації ДПС України від 14.06.2012 № 450) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 27.07.2012 № 1267/21579 (далі - Положення № 333).
28. Вказане Положення визначає порядок проведення військово-лікарськими комісіями Державної прикордонної служби України (далі Держприкордонслужба) медичного огляду громадян призовного віку, військовозобов`язаних та жінок, які приймаються на військову службу за контрактом, кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах (далі ВВНЗ), військовослужбовців Держприкордонслужби та членів їхніх сімей, колишніх військовослужбовців Держприкордонслужби, працівників Держприкордонслужби, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі ДІВ), джерелами електромагнітних полів (далі ЕМП), лазерного випромінювання (далі ЛВ), мікроорганізмами I, II груп патогенності, працівників суден забезпечення плавскладу та працівників льотного складу Держприкордонслужби з метою визначення їх придатності за станом здоров`я до військової служби (роботи за фахом), установлення причинного зв`язку захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв та визначення необхідності і умов застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
29. Відповідно до пунктів 2.1 та 2.2 глави ІІ Положення № 333, для виконання зазначених завдань у Держприкордонслужбі створюються штатна військово-лікарська комісія та позаштатні постійно та тимчасово діючі військово-лікарські комісії (далі ВЛК), а також позаштатні постійно діючі лікарсько-льотні комісії (далі ЛЛК). ВЛК та ЛЛК приймають постанови, які оформлюються свідоцтвом про хворобу (додаток 1), довідкою військово-лікарської комісії (додаток 2) (далі довідка ВЛК), протоколом (додаток 3) засідання ВЛК з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Строк оформлення свідоцтва про хворобу ВЛК становить не більше 5 робочих днів із дня огляду.
30. Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави ІІ Положення № 333 штатною ВЛК є Центральна військово-лікарська комісія Державної прикордонної служби України.
31. Підпунктом 1.8 пункту 1 глави ІІ Положення № 333 передбачено, зокрема, що Центральна військово-лікарська комісія Державної прикордонної служби України має право розглядати, переглядати, затверджувати (не затверджувати), а також контролювати постанови будь-якої ВЛК (ЛЛК) Держприкордонслужби.
32. Відповідно до підпунктів 11.1 та 11.2 пункту 11 глави ІІ Положення № 333, постанови ВЛК приймаються колегіально, більшістю голосів. У прийнятті постанови голова та члени ВЛК незалежні та у своїй роботі керуються законодавством України. У разі незгоди голови або членів комісії з думкою інших членів їх окрема думка заноситься до протоколу засідання ВЛК. Постанови ВЛК згідно з цим Положенням розглядаються, затверджуються, контролюються та переглядаються ЦВЛК. За рішенням ЦВЛК може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд.
33. Згідно з підпунктом 12.4.5 пункту 12 глави ІІ Положення № 333, постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв приймаються в таких формулюваннях: «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, що входять до складу діючої армії, або коли захворювання, яке виникло до цього, у період служби у військових частинах і установах, які входять до складу діючої армії, досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби.
34. Постанова ВЛК в такому формулюванні приймається щодо військовослужбовців, які брали участь у бойових діях, зазначених у підпункті 12.4.1 пункту 12.4 цієї глави, за наявності медичних документів, виданих (складених) у зазначений період, які підтверджують факт виникнення (розвитку) захворювання у період перебування в діючій армії.
35. Зазначена постанова ВЛК приймається також при хронічних повільно прогресуючих захворюваннях за наявності медичних документів, виданих у перші десять років після вибуття військовослужбовця з діючої армії або пізніше, але за даними за зазначені десять років, якщо вони дозволяють віднести початок захворювання на період перебування в діючій армії.
36. Відповідно до підпункту 12.4.1 пункту 12 глави ІІ Положення № 333, приймається постанова ВЛК про причинний зв`язок «Поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» вказується, якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії та флоту в роки Великої Вітчизняної війни та війни з Японією (Другої світової війни), участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни (Другої світової війни), а також при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольоту), або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань.
VI. Позиція Верховного Суду
37. Перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд виходить із такого.
38. Судами попередніх інстанцій встановлено, що предметом цього спору є правомірність та обґрунтованість дій відповідача щодо відмови позивачу у проведенні на підставі його звернення повторного медичного огляду для встановлення іншої причини захворювання.
39. Виходячи з аналізу норм законодавства, якими врегульовано спірні правовідносини, обов`язковими умовами встановлення причинного зв`язку захворювання «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» є беззаперечне встановлення факту виникнення такого захворювання саме під час проходження служби у військових частинах та установах, що входять до складу діючої армії, або коли захворювання, яке виникло до цього, у період служби у військових частинах і установах, які входять до складу діючої армії, досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби.
40. Також причинний зв`язок формулювання «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» встановлюється у разі хронічних повільно прогресуючих захворюваннях за наявності медичних документів, виданих у перші десять років після вибуття військовослужбовця з діючої армії або пізніше, якщо вони дозволяють віднести початок захворювання на період перебування в діючій армії.
41. Отже, час виникнення захворювання або час досягнення цим захворюванням визначеного ступеню розвитку має обов`язково відповідати часу проходження особою, щодо якої такий причинний зв`язок встановлюється, служби у військових частинах та установах, що входять до складу діючої армії.
42. Тобто, визначальним в спірних правовідносинах є визначення часу виникнення захворювання або часу досягнення цим захворюванням відповідного ступеню розвитку.
43. В той же час, пп. 12.4.6 пп. 12.4 п. 12 глави ІІ Положення № 333 передбачено, що постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв приймаються в таких формулюваннях: «Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби» якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, які не входять до складу діючої армії, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.
44. У такому самому формулюванні приймаються постанови ВЛК при медичному огляді військовослужбовців за результатами захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв, одержаних ними в період проходження військової служби, коли документи про обставини їх одержання на момент медичного огляду відсутні.
45. Тобто, у разі виникнення захворювання під час служби у військових частинах та установах, які не входять до складу діючої армії, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності, застосовується причинний зв`язок захворювання: «Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби».
46. Судами попередніх інстанцій було встановлено, що позивач був мобілізований та з 18 травня 2014 року по 21 травня 2015 року проходив службу в військовій частині НОМЕР_1 . Безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах Донецької та Луганської областей позивач брав з 12 червня 2014 року по 25 грудня 2014 року.
47. При цьому, позивач, в тому числі і в позовній заяві зазначив, що різке погіршення стану здоров`я він відчув у серпні 2015 року, що виявилося у вираженій загальній слабості та відразу звернувся до медичної служби, в якій попередньо було встановлено діагноз цукровий діабет 1 типу, з огляду на що у жовтні 2015 року проходив лікування у Вінницькому обласному ендокринологічному центрі, де діагноз було підтверджено.
48. Водночас, судами встановлено та не заперечується позивачем та обставина, що, з 17 липня 2015 року він призваний на військову службу в Державній прикордонній службі України, куди призваний по частковій мобілізації з діагнозом «Здоровий».
49. Отже, судами встановлено, що захворювання позивача, стосовно якого він звернувся до відповідача з заявою про призначення повторного обстеження, виникло після 17 липня 2015 року під час проходження ним військової служби в Державній прикордонній службі України.
50. Вказана обставина підтверджується відомостями, що викладені позивачем в позовній заяві, а також доданими до неї доказами, зокрема виписками із медичних карток амбулаторного (стаціонарного) хворого № 3233, № 3848 та № 4061, за якими діабетичні скарги позивач відчуває з серпня 2015 року.
51. Більш того, з наявного в матеріалах справи виписного позивачу епікризу (а.с. 15) вбачається, що у період перебування позивача на стаціонарному обстеженні і лікуванні з 17.01.2015 по 10.02.2015 здійснено біохімічний аналіз крові, яким встановлено, що глюкоза в крові позивача складає 4,0 при нормі 3,8-6,1.
52. Відповідно до статті 6 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення і має таку загальну структуру: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону; територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону; Морська охорона, яка складається із загонів морської охорони; органи охорони державного кордону - прикордонні загони, окремі контрольно-пропускні пункти, авіаційні частини; розвідувальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону. Загальна чисельність Державної прикордонної служби України становить 53000 осіб, у тому числі 45000 військовослужбовців.
53. Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення та не входить до складу діючої армії, оскільки не перебуває в театрі воєнних дій для ведення бойових операцій.
54. Враховуючи викладене, а також зважаючи на встановлений судами беззаперечний факт того, що погіршення стану здоров`я у позивача виникло у серпні 2015 року та призвело до захворювання «цукровий діабет І типу», тобто під час проходження служби у Державній прикордонній службі України, Верховний Суд констатує правильність висновків судів попередніх інстанцій про те, що Військово-лікарська комісія клінічного госпіталю Державної прикордонної служби України м. Львів дійшла правильного висновку про те, що захворювання позивача пов`язане саме із проходженням служби в такому формулюванні: «Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби» (пп. 12.4.6 пп. 12.4 п. 12 глави ІІ Положення № 333), з огляду на що, відповідачем правомірно відмовлено позивачу у проведені повторного медичного огляду та встановлення причинного зв`язку в формулюванні Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини».
55. Також Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відхилення доводів позивача про те, що погіршення стану здоров`я, яке призвело до діагнозу «цукровий діабет І типу» він вперше відчув під час участі у бойових діях в зоні АТО у період з 12.06.2014 по 25.12.2014, оскільки під час розгляду справи встановлено, що після вказаного періоду позивач перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом стресовий розлад, тривожний варіант, з виходом в компенсацію, вегето-судинна дистонія за змішаним типом, багатоформна ексудативна еритема, гепатит неясного генезу, мінімального ступеня активності, простий короткозорий астигматизм правого ока в 1,0 Д та лівого ока в 1,5 Д при гостроті зору 1,0 з корекцією на кожне око. При цьому, із наявних в матеріалах справи документів видно, що зі скаргами на сухість в роті та періодичними відчуттями спраги, періодичними гліпоглікемічними станами, що турбують по декілька разів на тиждень та супроводжуються рясним потовиділенням, відчуттям тремору, серцебиття, голоду, неспокою, загальною слабкістю, швидкою втомлюваністю, ураженням шкіри верхніх та нижніх кінцівок, слизової, ротової порожнини, які супроводжується болем та свербежем, позивач звернувся лише у серпні 2015 року.
56. Крім цього, після періоду участі позивача у бойових діях в зоні проведення АТО, тобто після 25.12.2014, він продовжував перебувати на військовій службі у складі військової частини НОМЕР_1 , яка, у розумінні Закону України «Про Збройні Сили України» входить до складу діючої армії, до 21.05.2015. Проте доказів того, що починаючи з 25.12.2014 до 21.05.2015 позивач також звертався до військово-медичних закладів Збройних Сил України з симптомами та скаргами на сухість в роті та періодичними відчуттями спраги, а також про те, що періодично його турбують гліпоглікемічні стани, які супроводжуються рясним потовиділенням, відчуттям тремору, серцебиття, голодом, неспокоєм, швидкою втомлюваністю, ураженням шкіри верхніх та нижніх кінцівок, слизової, ротової порожнини, яке супроводжується болем та свербежем, гостротою зору, з метою обстеження, лікування та/або встановлення відповідного діагнозу, матеріали справи також не містять.
57. Отже, позивачем не доведено причинний зв`язок між його захворюванням із проходженням служби в АТО в період 12.06.2014 по 25.12.2014, а перебування його на службі в Державній прикордонній службі України, під час якої у нього виявлено захворювання «цукровий діабет І типу», яке він пов`язує із захистом Батьківщини, не доводить факту, що він брав участь саме в активних бойових діях щодо захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, зокрема, в безпосередній участі в антитерористичній операції, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення, забезпечуючи її здійснення, тобто перебував у діючій армії у складі Державної прикордонної служби України.
58. Водночас, відповідачем належним чином доведено правомірність відмови позивачу у призначенні повторного обстеження та встановлення причинного зв`язку в формулюванні Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини».
59. Доводи касаційної скарги не спростовують вказаних висновків судів попередніх інстанцій, а лише зводяться до суб`єктивної переоцінки позивачем встановлених судом фактичних обставин справи та його власного бачення застосування норм чинного законодавства України. Безпідставність таких доводів встановлена під час касаційного розгляду справи.
60. За таких обставин, Верховний Суд дійшов висновку, що оскаржувані рішення судів у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, у судових рішеннях повно надано оцінку всім аргументам учасників справи у тій мірі, в якій це необхідно для правильного розумінням ухваленого судами рішення.
61. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги залишає судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а касаційну скаргу без задоволення.
62. За змістом частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
63. Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.
VIІ. Судові витрати
64. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 вересня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2019 року залишити без задоволення.
2. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 вересня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2019 року в цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий О. А. Губська
Судді М.В. Білак
Л.О. Єресько