Справа № 300/1427/19
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2019-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/9536/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Качмара В.Я., Мікули О.І.,

з участю секретаря Михальської М.Р.,

представника відповідача Яремака Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС України в Івано-Франківській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень, -

суддя в 1-й інстанції Матуляк Я.П.,

час ухвалення рішення - 30.07.2019 року, 10:56 год.,

місце ухвалення рішення - м.Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту рішення - 05.08.2019 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління ДФС України в Івано-Франківській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 липня 2019 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення за № та за № від 06.06.2019 року.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що при винесенні оскаржуваного рішення, судом першої інстанції не враховано факту, що перевіркою встановлено порушення позивачем вимог пп.2 п.2 ст.52, пп.1 п.1 ст.57, ст.65 Митного кодексу України, пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано ввізне мито в розмірі 2592,52 грн.; пп.16.1.4 п.16.1 ст.16, пп."в" п.185.1 ст.185, п.187.8 ст.187 та п.190.1 ст.190 Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано податок на додану вартість в розмірі 5703,53 грн. Так, згідно листа митного органу Королівства Нідерландів фактична вартість автомобіля марки "Seat", модель "Ibiza ST", номер кузова НОМЕР_1 , тип двигуна - дизельний, робочий об`єм циліндрів двигуна - 1199 см.куб., календарний рік виготовлення - 2011, становить 2500 EUR. Таким чином, на думку відповідача, при проведенні митних процедур громадянином ОСОБА_1 занижено фактурну вартість автомобіля марки марки "Seat", модель "Ibiza ST", номер кузова НОМЕР_1 , тип двигуна - дизельний, робочий об`єм циліндрів двигуна - 1199 см.куб., календарний рік виготовлення - 2011, на суму 800 EUR (25925,15 грн.).

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просить рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 липня 2019 року скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Позивач в судове засідання не зявився, належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, і оскільки його явка в суді апеляційної інстанції не є обовязковою, апеляційний розгляд справи проведено у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом встановлено, що 31.03.2018 на митну територію України ОСОБА_1 ввезено транспортний засіб - автомобіль марки "Seat", модель "Ibiza ST", номер кузова НОМЕР_1 , тип двигуна - дизельний, робочий об`єм циліндрів двигуна - 1199 см.куб., календарний рік виготовлення - 2011.

04.04.2018 відділом митного оформлення Івано-Франківської митниці ДФС здійснено оформлення вказаного транспортного засобу за митною вартістю 55090,93 грн. згідно митної декларації UA206010/2018/403117 від 04.04.2018 (а.с.42, 43).

Позивачем під час митного оформлення автомобіля сплачено:

- ввізне мито за ставкою 10% в розмірі 5509,09 грн.;

- акцизний податок в розмірі 4002,10 грн.;

- податок на додану вартість за ставкою 20% в розмірі 12920,42 грн.

На підставі ст.ст.345, 351 Митного кодексу України, наказу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 26.03.2019 №447, заступником начальника відділу контрольно-перевірочної роботи юридичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб Головного управління ДФС в Івано-Франківській області Анулічем Р.М. з 06.05.2019 по 11.05.2019 проведена документальна невиїзна перевірка з питань митної справи при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності платником податків ОСОБА_1 згідно митної декларації UA206010/2018/403117 від 04.04.2018, за результатами якої складено акт від 17.05.2019 №434/09-19-13-06/ (а.с.14-17).

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог пп.2 п.2 ст.52, пп.1 п.1 ст.57, ст.65 Митного кодексу України, пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано ввізне мито в розмірі 2592,52 грн.; пп.16.1.4 п.16.1 ст.16, пп."в" п.185.1 ст.185, п.187.8 ст.187 та п.190.1 ст.190 Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано податок на додану вартість в розмірі 5703,53 грн.

У відповідності до висновків контролюючого органу, фактична вартість автомобіля марки "Seat", модель "Ibiza ST", номер кузова НОМЕР_1 , тип двигуна - дизельний, робочий об`єм циліндрів двигуна - 1199 см.куб., календарний рік виготовлення - 2011, становить 2500 EUR.

Таким чином, на думку відповідача, при проведенні митних процедур громадянином ОСОБА_1 занижено фактурну вартість автомобіля марки марки "Seat", модель "Ibiza ST", номер кузова НОМЕР_1 , тип двигуна - дизельний, робочий об`єм циліндрів двигуна - 1199 см.куб., календарний рік виготовлення - 2011, на суму 800 EUR (25925,15 грн.).

На підставі акта перевірки Головне управління ДФС в Івано-Франківській області прийняло 06.06.2019 оскаржувані податкові повідомлення-рішення форми "Р" за №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем мито на товари, які ввозяться громадянами в розмірі 3240,65 грн., з них за податковими зобов`язаннями на суму 2592,52 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 648,13 грн. (а.с.11), та №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 7129,41 грн., з них за податковими зобов`язаннями на суму 5703,53 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 1425,88 грн. (а.с.10).

Відносини, що виникають при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, регулюються нормами Митного кодексу України та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи.

Відомості про митну вартість товарів використовуються для: нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки (частина 1 статті 50 Митного кодексу України).

Згідно частини 1 статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Частиною 1 статті 54 Митного кодексу України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно частини 5 статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 6 статті 265 Митного кодексу України декларування товарів, що належать громадянам, може здійснюватися цими громадянами або іншими громадянами, уповноваженими на це власниками зазначених товарів нотаріально посвідченими дорученнями.

Частиною 1 статті 266 Митного кодексу України передбачено, що декларант зобов`язаний, зокрема, у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу Х цього Кодексу (пункт 4); у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів (пункт 5).

Згідно із частиною 1 статті 293 Митного кодексу України особою, на яку покладається обов`язок із сплати митних платежів, є декларант.

Особою, на яку покладається обов`язок із сплати донарахованих митних платежів - податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки, є відповідний платник податків (частина 2 статті 293 Митного кодексу України).

Митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів шляхом направлення запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих органу доходів і зборів (пункт 8 частини 1 статті 336 Митного кодексу України).

Частиною 6 статті 345 Митного кодексу України передбачено, що результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення органом доходів і зборів суми податкового зобов`язання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України.

Згідно частини 2 статті 351 Митного кодексу України документальна невиїзна перевірка проводиться у разі: виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів; надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органу доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Частиною 1 статті 352 Митного кодексу України передбачено, що посадовими особами органів доходів і зборів під час проведення перевірок можуть бути використані: 1) документи, визначені цим Кодексом; 2) податкова інформація; 3) експертні висновки; 4) судові рішення; 5) отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення; 6) інші матеріали, отримані в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами України.

Так, згідно акта перевірки від 17.05.2019 №434/09-19-13-06/ НОМЕР_2 , контролюючий орган використав під час документальної позапланової невиїзної перевірки такі документи:

- матеріали направлені листом Івано-Франківської митниці ДФС від 12.03.2019 (а.с.42);

- документи представлені позивачем до оформлення митної декларації UA206010/2018/403117 від 04.04.2018, в тому числі рахунок-фактуру від 27.03.2018 (а.с.42-44);

- матеріали перевірки, проведеної митними органами Королівства Нідерландів стосовно автентичності документів, поданих до Івано-Франківської митниці ДФС під час митного оформлення митної декларації UA206010/2018/403117 від 04.04.2018 та отримані листом Департаменту організації протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ДФС України від 08.01.2019 (а.с.45-48).

Згідно приписів пункту 15.1. статті 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пункту 180.1. статті 180 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платником податку на додану вартість є, зокрема, будь-яка особа, що ввозить товари на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню, та на яку покладається відповідальність за сплату податків у разі переміщення товарів через митний кордон України відповідно до Митного кодексу України.

Пунктом 190.1. статті 190 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів. При визначенні бази оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, перерахунок іноземної валюти у валюту України здійснюється за курсом валюти, визначеним відповідно до статті 39-1 цього Кодексу.

Ставки податку встановлюються від бази оподаткування в розмірі 20 відсотків (пункт 193.1. статті 193 Податкового кодексу України).

Згідно пункту 206.1. статті 206 Податкового кодексу України під час ввезення товарів на митну територію України суми податку підлягають сплаті до державного бюджету платниками податку до/або на день подання митної декларації безпосередньо на єдиний казначейський рахунок, крім операцій, за якими надається звільнення (умовне звільнення) від оподаткування.

Нормою статті 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами 1, 2 статті 51 Митного кодексу України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно частини 1 статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Частиною 4 статті 58 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина 5 статті 58 Митного кодексу України).

Частиною 2 статті 52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Стаття 53 Митного кодексу України визначає перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 статті 53 Митного кодексу України).

Згідно частини 2 статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу вимог частини 5 статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин 1 та 2 статті 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ввезено на територію України автомобіль марки "Seat", модель "Ibiza ST", номер кузова НОМЕР_1 , тип двигуна - дизельний, робочий об`єм циліндрів двигуна - 1199 см.куб., календарний рік виготовлення - 2011.

Згідно рахунку-фактури від 27.03.2018, поданого позивачем під час митного оформлення вказаного автомобіля, його вартість становить 1700 EUR. Саме за вказаною ціною і було проведено розмитнення транспортного засобу митними органами.

В той же час, контролюючий орган під час перевірки позивача взяв до уваги лише лист Державної фіскальної служби України від 08.01.2019, яким додатково надано копії матеріалів перевірки, проведеної митними органами Королівства Нідерландів стосовно автентичності документів, поданих Івано-Франківській митниці ДФС під час оформлення товару - автомобіль марки "Seat", модель "Ibiza ST", номер кузова НОМЕР_1 , тип двигуна - дизельний, робочий об`єм циліндрів двигуна - 1199 см.куб., календарний рік виготовлення - 2011.

Зокрема, згідно змісту листа (неофіційного перекладу) митного органу Королівства Нідерландів від 21.11.2018 та копії рахунку-фактури від 28.03.2019, вартість автомобіля марки "Seat", модель "Ibiza ST", номер кузова НОМЕР_1 , тип двигуна - дизельний, робочий об`єм циліндрів двигуна - 1199 см.куб., календарний рік виготовлення - 2011, становить 2500 EUR, що не відповідає відомостям поданим ОСОБА_1 (а.с.45-48) Зазначена інформація, на думку відповідача, вказує на недостовірність поданої позивачем інформації щодо вартості ввезеного ним транспортного засобу.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що вказаний лист митного органу Королівства Нідерландів не містить відомостей про будь-яку причетність позивача до підробки чи подання неавтентичного рахунку-фактури під час митного оформлення автомобіля марки "Seat", модель "Ibiza ST", номер кузова НОМЕР_1 , тип двигуна - дизельний, робочий об`єм циліндрів двигуна - 1199 см.куб., календарний рік виготовлення - 2011, а лише свідчить про наявність рахунку-фактури, виданого торгівельною компанією на вказаний транспортний засіб.

При цьому, акт перевірки від 17.05.2019 №434/09-19-13-06/ НОМЕР_2 також не містить будь-яких фактів, які б вказували на вчинення протиправних дій позивачем щодо підроблення інформації про ціну транспортного засобу, а лише підтверджує факт подання ОСОБА_1 під час митного оформлення зазначеного транспортного засобу рахунку-фактури від 27.03.2018 року під час митних процедур без будь-яких зауважень зі сторони митних органів.

Вірними є висновки суду першої інстанції, що митна декларація була подана для контролю правильності заповнення та повноти сплати митних зборів і податків відповідальній посадовій особі відповідача. Посадова особа відповідача - інспектор, здійснив перевірку факту та повноти і правильності сплати митних зборів і податків, своїм правом на відмову у митному оформленні товару, у зв`язку з виявленими невідповідностями (якщо вони мали місце) не скористалась.

Отже, митні процедури охоплюють митний контроль, митне оформлення та справляння податків і зборів. При цьому виконання митним органом дій (процедур), які пов`язані із закріпленням результатів митного контролю товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, та мають юридичне значення для подальшого використання цих товарів і транспортних засобів, є митним оформленням.

Митне оформлення вважається завершеним після виконання митним органом митних процедур, визначених ним на підставі Митного кодексу України відповідно до заявленого митного режиму.

Наслідком завершення митного оформлення є пропуск товарів і транспортних засобів через митний кордон України. Оформлення митної декларації свідчить про надання суб`єкту зовнішньоекономічної діяльності права на розміщення товарів у заявлений митний режим і підтверджує права й обов`язки зазначених у митній декларації осіб щодо здійснення ними відповідних правових, фінансових, господарських та інших дій.

Вірними є висновки суду першої інстанції, що під час розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.483 Митного кодексу України, судом не встановлено факту подання позивачем під час митного оформлення автомобіля марки "Seat", модель "Ibiza ST", номер кузова НОМЕР_1 , тип двигуна - дизельний, робочий об`єм циліндрів двигуна - 1199 см.куб., календарний рік виготовлення - 2011, документів, які б містили неправдиві відомості.

З огляду на встановлене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податковим органом не було надано доказів, які б свідчили про умисне подання платником податків недостовірних документів або недостовірної інформації під час митного оформлення щодо вартості ввезеного автомобіля. Лист митного органу Королівства Нідерландів від 21.11.2018 та копія рахунку-фактури від 28.03.2019, згідно якої вартість автомобіля марки "Seat", модель "Ibiza ST", номер кузова НОМЕР_1 , тип двигуна - дизельний, робочий об`єм циліндрів двигуна - 1199 см.куб., календарний рік виготовлення - 2011, становить 2500 EUR, не може свідчити про вчинення платником податку податкового правопорушення та як наслідок бути підставою для донарахування позивачу вказаних грошових зобов`язань.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 липня 2019 року у справі № 300/1427/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді В. Я. Качмар
О. І. Мікула

Повне судове рішення складено 23 жовтня 2019 року.