Справа № 160/8549/19
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 жовтня 2019 року Справа № 160/8549/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Лозицької І.О.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -
04.09.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.09.2019 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку із невідповідністю до положень ст. ст. 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, та надано позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків з моменту отримання копії даної ухвали.
- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за № 23 від 08 квітня 2019 року в частині відмови у призначенні нарахуванні та виплаті пільгової пенсії за Списком № 1 у повному обсязі, у зв`язку з роботою в особливо шкідливих умовах праці;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити, нарахувати та виплачувати пенсію на пільгових умовах за Списком № 1, у зв`язку з роботою в особливо шкідливих умовах праці, відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з 29 березня 2019 року.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29.03.2019 року ОСОБА_1 звернулася до Вільногірського сектору обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1. До зазначеної заяви позивачем було подано документи, що підтверджують право на пільгову пенсію за Списком № 1. Рішенням відповідача від 08.04.2019 року № 23 позивачеві було зараховано до стажу роботи зі шкідливими умовами праці за Списком № 1, 06 років 10 місяців 27 днів із загального періоду роботи позивача у Філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат». В призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком № 1 відмовлено з підстав того, що у період роботи позивача на комбінаті з 20.09.2012 року по 09.04.2013 року, робоче місце, на якому працювала позивач, не було атестованим, внаслідок чого зазначений період роботи на підприємстві не було враховано при обчисленні стажу роботи в шкідливих умовах, що протирічить відомостям, викладеним у довідці, уточнюючій особливий характер роботи, умови праці, необхідні для призначення пільгової пенсії, яку було видано Філією «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ПрАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс» від 25.01.2016 року за № 23/46. За вказаних обставин позивач вважає, що відповідачем безпідставно не було зараховано до стажу роботи зі шкідливими умовами праці за Списком № 1 загальний період роботи у Філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат».
Ухвалою суду від 30.09.2019 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а також встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов та докази на його обґрунтування.
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду 16.10.2019 року надійшов письмовий відзив відповідача, який долучений до матеріалів справи.
В обґрунтування своїх заперечень проти позову відповідач зазначив, що не погоджується з позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими та просить відмовити в задоволенні адміністративного позову з наступних підстав. Відділом з питань призначення та перерахунку пенсій № 8 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області рішенням від 08.04.2019 року № 23 відмовлено позивачеві у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, оскільки за матеріалами відмовної пенсійної справи загальний страховий стаж позивача зараховано по 28.02.2019 року та складає 26 років 08 місяців 13 днів, в тому числі за Списом № 1 - 06 років 10 місяців 27 днів. Періоди роботи з 20.09.2012 року по 09.04.2013 року на посаді мовою оригінала: «транспортерщика участка доводки (на правах цеха) обогатительного производства» у «филиал «Вольногорский горно-металургический комбинат» ЗАО «Крымский ТИТАН»» до пільгового стажу за Списком № 1 не зараховано, оскільки в цей період підприємством не проведено атестацію робочого місця.
Відповідач наголошує, що відповідно до п.1 ч.2 ст. 114 Розділу XIV-1 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць - чоловікам після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Таким чином, за поясненнями відповідача, основою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, є: наявність професії і виробництва в Списках № 1 і № 2; зайнятість робітника на роботах, передбачених Списками № 1 або № 2, не менше 80% робочого часу, встановленого для цього виробництва; підтвердження шкідливих умов праці робітника безпосередньо на робочому місці за результатами атестації. Відсутність хоча б однієї з цих умов не надає права робітникові на пенсію за віком на пільгових умовах.
Окрім того, відповідач зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не має відкритих рахунків в органах Державної казначейської служби для здійснення відповідних видатків та посилається на Положення про Пенсійний фонд України, затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 року № 280 та ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».
Зважаючи на викладене, відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 261, ч. 2, ч. 3, ч. 5 ст. 262, п. 2 ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 263 КАС України, суд розглянув адміністративну справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та без проведення судового засідання.
Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, прийшов до таких висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно даних, які містяться у трудовій книжці ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) серія НОМЕР_2 , позивач:
- 05.09.2011 року прийнята по строковому трудовому договору в збагачувальне виробництво транспортувальником дільниці доводки (на правах цеху) по 2-му розряду філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» Приватного акціонерного товариства «Кримський ТИТАН»;
- 06.11.2011 року переведена в тих же виробництві та дільниці транспортувальником по 2-му розряду, за строковим трудовим договором на період переведення ОСОБА_2 ;
- 01.05.2012 року переведена в тих же виробництві та дільниці транспортувальником по 3-му розряду за строковим трудовим договором на час переведення ОСОБА_2 ;
- 06.08.2012 року переведена в тих же виробництві та дільниці збагачувального постійно транспортувальником по 3-му розряду;
- 01.10.2014 року звільнена в порядку переведення в Філію «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» Державного підприємства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія»;
- 02.10.2014 року прийнята в порядку переведення з філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» Приватного акціонерного товариства «Кримський ТИТАН» до збагачувального виробництва транспортувальником по 3-му розряду дільниці доводки (на правах цеху);
- 08.12.2016 року Державне підприємство «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» перетворено на Публічне акціонерне товариство «Об`єднана гірничо-хімічна компанія»;
- 09.12.2016 року Філія «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» Державного підприємства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» перейменовано на Філія «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» Публічного акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія»;
- 02.01.2018 року переміщена в дільницю доведення збагачувального виробництва транспортувальником по 3-му розрядку;
- 27.12.2018 року Публічне акціонерне товариство «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» змінило тип та перейменовано на Акціонерне товариство «Об`єднана гірничо-хімічна компанія»;
- 27.12.2018 року Філія «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» Публічного акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» перейменована на Філія «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія».
Також судом встановлено, що 24.03.2015 року Філія «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» Приватного акціонерного товариства «Кримський ТИТАН» було перейменовано на Філію «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» Приватного акціонерного товариства «ЮКРЕЙНІАН КЕМІКАЛ ПРОДАКТС».
Окрім того, судом встановлено, що в трудовій книжці позивача міститься запис «підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою КМУ від 24.06.016 року № 461. Наказ про атестацію робочих місць від 31.03.2017 року № 103».
З матеріалів справи, а саме, трудової книжки вбачається, що трудовий стаж, що дає право на пенсію за вислугу років і на пільгових умовах (на посаді зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1), станом на день звернення позивача з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1, а саме 29.03.2019 року, становить 07 років 06 місяців 25 днів.
Окрім того, 25.01.2016 року на ім`я позивача було видано довідку № 23/46, уточнюючу особливий характер роботи, умови праці, необхідні для призначення пенсії.
29.03.2019 року позивач звернулась до Вільногірського сектору обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1 та надала пакет документів для призначення пенсії.
Рішенням відділу з питань призначення та перерахунків пенсій № 8 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 08.04.2019 року № 23, позивачеві відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах по Списку № 1.

У рішенні від 08.04.2019 року № 23 зазначено, що відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію на пільгових умовах незалежно від останнього місця роботи, мають жінки, зайняті повний робочий день, на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад та показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць (Порядок проведення атестації затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року № 442), після досягнення відповідного віку для жінки при стажі роботи не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Жінкам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи, пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Станом на 28.02.2019 року стаж роботи позивача в шкідливих умовах за Списком № 1 складає 06 років 10 місяців 27 днів. Період роботи з 20.09.2012 року по 09.04.2013 року не враховано при обчисленні стажу роботи в шкідливих умовах, оскільки в цей період не проведено атестацію робочих місць. Таким чином, позивачеві відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах по Списку № 1.

Позивач, вважаючи, що дії Пенсійного органу щодо відмови їй у призначені пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Пенсійне забезпечення» з урахуванням Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» неправомірними та такими, що порушують гарантовані Конституцією України соціальні права позивача на пенсійне забезпечення, звернулась до суду з даним позовом.

Вирішуючи заявлений спір по суті, суд зазначає наступне.

У відповідності до ч. 2 ст. 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788-ХІІ, право на пенсію за віком з пільгових підстав незалежно від місця останньої роботи мають працівники, що були зайняті повний робочий день на роботах з особливо шкідливими і особливо тяжкими умовами праці по Списках № 1 та № 2 виробництв, робот, професій і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України і за результатами атестації робочих міст.

Згідно п."а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Згідно п.2 Прикінцевих положень Закону №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених КМ України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно із ст.114 Закону №1058-IV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, після досягнення відповідного віку для жінки при стажі роботи менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до п.10 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. № 637.

Як вже встановлено судом, оскаржуваним рішенням відповідачем відмовлено позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком № 1 посилаючись на те, що позивачу не вистачає пільгового стажу. При цьому, Пенсійний орган не заперечував, щодо приналежності займаних позивачем посад до переліку посад зайнятість яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, а також не заперечував щодо відсутності/наявності у позивача необхідного трудового стажу, проте вказав, що періоди його роботи з 20.09.2012 року по 09.04.2013 року не підлягають зарахуванню до пільгового стажу за Списком № 1, у зв`язку з не проведенням атестації робочих місць.

Надаючи оцінку вказаним доводам відповідача, суд виходить із того, що відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» трудова книжка є основним документом, що підтверджує загальний стаж роботи. Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Постановою Кабінету Міністрів України.

Так, пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 року № 637, передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Тобто, відповідно до вказаних приписів законодавства, обов`язок щодо підтвердження трудового стажу на підставі відповідних довідок, покладається на особу, яке звертається із заявою про призначення пенсії, у разу відсутності у неї (особи) трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи.

Суд, досліджуючи копію трудової книжки позивача зазначає, що напроти періодів його роботи з 20.09.2012 року по 09.04.2013 року наявні усі необхідні записи, які є належними та допустимими доказами підтвердження пільгового стажу.

При цьому, суд враховує, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання, згідно з Порядком проведення атестації та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі Мінпраці) від 01.09.1992 року № 41 (далі Методичні рекомендації).

Основна мета атестації, яка випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій, періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

У пункті 4.2 зазначеного Порядку застосування списків йдеться про те, що результати атестації, (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

За таких обставин, оскільки чергова атестація робочих місць проводилась на ПрАТ «Кримський ТИТАН» на підставі наказу від 20.09.2007 року та від 10.04.2013 року, а позивач у період з 20.09.2012 року по 09.04.2013 року працювала на посаді, яка віднесена до переліку робіт, зайнятість на яких дає право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1, суд дійшов висновку, що період роботи позивача з 20.09.2012 року по 09.04.2013 року мають бути зараховані до пільгового стажу за результатами попередньої атестації, проведеної на підставі наказу від 20.09.2007 року.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про визнання протиправним рішення щодо відмови у призначенні пільгової пенсії за Списком № 1 та зобов`язання відповідача призначити відповідну пенсію з дати його звернення належним чином обґрунтовані, підтверджені наявними у справі матеріалами.

За таких обставин, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача зарахувати спірний період роботи позивача до його пільгового стажу за Списком № 1 та призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, відповідно до Закону № 1058.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача нарахувати та виплачувати таку пенсію, то вона задоволенню не підлягає, оскільки є вимогою на майбутнє. Враховуючи відсутність підстав вважати, що право на нарахування та виплату пенсії буде порушене відповідачем, задоволення позову в цій частині буде свідчити про вирішення спору, який ще відсутній, тобто на майбутнє, що суперечить засадам адміністративного судочинства та його принципам.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Отже, суд приходить до висновку, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного суду України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи, що відповідачем порушено право позивача на призначення пільгової пенсії за Списком № 1, а судом встановлено, що відповідач діяв без урахування всіх обставин, то зважаючи на приписи частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, а саме: визнати протиправним рішення щодо відмови у призначенні пільгової пенсії за Списком № 1 ОСОБА_1 , зарахувати період роботи позивача з 20.09.2012 року по 09.04.2013 року до пільгового стажу за Списком № 1 та призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, відповідно до Закону України № 1058 з дати її звернення.

За приписами статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статті 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" №3477-IV від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, в рішенні у справі "Суханов та Ільченко проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (пункт 25 рішення).

Відповідно до правової позиції Європейського суду у справі «Кечко проти України» (рішення від 08 листопада 2005 року), в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними. Тобто, органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Окрім того, Конституційний Суд України неодноразово у своїх рішеннях від 11.10.2005 року № 8-рп/2005, від 09.07.2007 року № 6-рп/2007, від 22.05.2008 року № 10-рп/2008, від 27.11.2008 року № 26-рп/2008, розглядав спори, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України відокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. Пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України, не допускається.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог.

З приводу розподілу судових витрат суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Відповідно до ч. 3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Таким чином, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача підлягають судові витрати у розмірі 576,30 грн., сплата яких підтверджується квитанцією № 3 від 30.08.2019 року.

Керуючись ст.ст.9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення відділу з питань призначення та перерахунків пенсій № 8 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 08 квітня 2019 року № 23 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, 49094) зарахувати до пільгового стажу роботи за Списком №1 період роботи з 20.09.2012 року по 09.04.2013 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, 49094) призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування " з 29.03.2019 року.

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ) судовий збір в сумі 576,30 грн. (п`ятсот сімдесят шість гривень тридцять копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 23.10.2019 року.

Суддя І.О. Лозицька