Справа № 346/2420/19
Суддя: Беркещук Б. Б.
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 346/2420/19
Провадження № 2-а/346/64/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді Беркещук Б. Б.

секретаря: Матушевської Г. Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Коломия адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 взводу № 2 БУПП у м. Івано-Франківську ДПП Хорт Василя Дмитровича про визнання протиправними дій та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним позовом мотивуючи тим, що 13 травня 2019 року інспектором роти № 2 взводу № 2 БУПП м. Івано-Франківська ДПП Хорт Василем Дмитровичем винесено постанову серія ДП18 №043752 про притягнення його, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу 425 гривень. Відповідно до постанови, він, позивач, о 10 годині 52 хвилин, рухаючись за кермом автомобіля у смт. Отинія по дорозі Н10, порушив вимоги дорожнього знаку 3. 25 "Обгін заборонено" Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Зазначені дії інспектора вважає протиправними, а постанову незаконною, винесену з грубим порушенням і такою, що підлягає скасуванню за таких підстав.

13 травня 2019 року він, позивач керував транспортним засобом Volkswagen Tiguan НОМЕР_3 та проїжджаючи по дорозі Н10 у смт. Отинія в напрямку м. Коломия був зупинений патрульним автомобілем Toyta Prius. До його автомобілю підійшов співробітник патрульної поліції ОСОБА_3. з вимогою пред`явити йому документи, а саме водійське посвідчення, свідоцтво про реєстрацію ТЗ, і повідомив, що він, позивач, нібито порушив вимогу дорожнього знаку 3.25 "Обгін заборонено". Однак, він позивач, пояснив, що здійснив обгін транспортного засобу, який рухався менше 30 км/год. Не зважаючи на його усні зауваження, не маючи жодних доказів того, що транспортний засіб, якого він, позивач, обігнав рухався зі швидкістю 30 км/год і вище , інспектор Хорт сказав, що може виміряти будь-яку швидкість за допомогою очей і він визначив, що швидкість автомобіля, котрого він обігнав була більше ніж 30 км/год. Вказує, що на цих підставах інспектор одразу виніс постанову про адміністративне правопорушення, не розглянувши справу по суті. Вказує, що своїми діями ОСОБА_3 грубо порушив вимоги ст.280 КУпАП.

Зазначає, що при відсутності належних доказів його провини, інспектор порушив вимоги ст. 252 КУпАП України, не розглянувши об`єктивно в сукупності докази, упереджено поставився до нього, виносячи постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності без ретельного вивчення показів та заперечивши його пояснення .

Подавши до суду додаткові пояснення, вказав, що патрульне авто на якому рухався відповідач було обладнане маячками лише синього кольору, які були вимкнені, коли відповідач рухався у зустрічному напрямку. Коли він, позивач побачив відповідача в дзеркало заднього виду із ввімкненими проблисковими маячками синього кольору, в той час як він рухався в попутньому з ним напрямку, то вирішив прийняти в право, щоб відповідач здійснив безперешкодний проїзд відповідно до вимог п. 3.2 ПДР, тому даного пунктуПДР не порушував.

Звертає увагу на той факт, що зі слів відповідача на доказах поданих ним, позивачем (на відео 1), на 30 секунді відповідач заявляє, що автомобіль Фіат Добло рухався зі швидкістю 80 км/год. У відзиві зазначено, що окрім Фіату рухалось ще 5 автомобілів зі сталою швидкістю . З таких слів робить висновок, що він , відповідач рухаючись у зустрічному до нього напрямку проігнорував факт порушення п. 12.4 ПДР шести машин, які рухались попереду нього. Оскільки відповідач згідно його досвіду може встановлювати швидкість «на око» , що зазначено на відео, то робить висновок про халатне ставлення відповідача до служби, оскільки ніхто із порушників, які рухались 80 км/год в населеному пункті не понесли відповідальності. Крім того, додає докази про зізнання інспектора про те, що він рухався зі швидкістю 70 км/год. в населеному пункті , чим порушив п. 12.4 ПДР. Також ґрунтується на припущеннях обвинувачення відповідача про те, що він, позивач одразу наблизившись до тз Фіат Добло розпочав маневр обгону. Вказує, що рухався за ТЗ близько 500 метрів та керувався ПДР і здійснив обгін тз оскільки він рухався менше 30 км/год, а не для того щоб уникнути покарання.

Посилається на ч.2 ст. 77 КАС України та просить суд визнати протиправними дії поліцейського ОСОБА_3 та скасувати вищезгадану постанову. Також просить винести окрему ухвалу відносно відповідача щодо вжиття заходів до нього дисциплінарного впливу, неналежне виконання професійних обов`язків.

Позивач в судове засідання не з явився, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, представник відповідача подав до суду відзив на позов, відповідно до якого позовні вимоги не визнав, пояснивши, що 13.05.2019 року інспектор роти № 2 взводу №2 батальйону УПП у м. Івано-Франківську ДПП, старший сержант поліції ОСОБА_3 під час патрулювання дороги Н10 близько 10 год 52 хв. помітив транспортний засіб Volkswagen Tiguan AT д.н.з. НОМЕР_3 , водій якого керуючи ТЗ в смт.Отинія здійснив обгін попутнього ТЗ чим порушив вимоги знаку 3.25 "Обгін заборонено", чим порушив п.8.4 "В" та 14.6 ПДР України.

Відповідно до п. п. 1 п. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху, тому водій службового транспортного засобу патрульної поліції, зафіксувавши порушення ПДР прослідував за ТЗ позивача. Згодом, водій службового транспортного засобу, увімкнувши проблискові маячки, зобов`язав водія ТЗ зупинитись.Вказує, що відповідач підійшовши до ТЗ позивача, представився відповідно до п. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», проінформував водія про те, що ним будо порушено вимоги знаку 3.25 "Обгін заборонено" та ПДР України. Після виконання вимог, передбачених ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», відповідач пред`явив закону вимогу до водія про пред`явлення документів, передбачених п.п. «а», «б», «ґ» п. 2.1 ПДР.

Відповідно до ст. 279 КУпАП, відповідач, як посадова особа, яка має право розглядати справи про адміністративні правопорушення зазначені у ст. 222 КУпАП, в т.ч. за ст. 122 КУпАП, оголосив про початок розгляду справи про адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП щодо позивача, після чого зачитав позивачу його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Позивач з метою уникнення покарання заявив, що перед ним рухався ТЗ зі швидкістю менше 30км/год, а відтак він не порушив ПДР.

Вказує, що з метою забезпечення належного розгляду справи, відповідач ознайомив позивача з матеріалами справи, а саме надавши до огляду відеоматеріал з автомобільного відеореєстратора, продемострувавши відео за допомогою безпровідного доступу.

Як вбачається з відеоматеріалу автомобільного реєстратора, позивач керуючи ТЗ в смт.Отинія автодороги Н10, на потенційно небезпечній ділянці дороги з обмеженою оглядовістю здійснив обгін попутнього ТЗ.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП, відповідачем після розгляду адміністративної справи було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу та оголошено її зміст, надано для ознайомлення.

Щодо відсутності підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, зазначив, що відповідно до ч.1 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення як про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ст. 122 КУпАП.

Відповідно до розділу 33 п.3 ПДР до заборонних знаків відноситься зокрема знак 3.25 "Обгін заборонено": забороняється обгін усіх транспортних засобів (крім поодиноких*, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год). Вказує, що відповідно схеми організації безпеки дорожнього руху, в смт.Отинія з метою забезпечення безпеки руху загалом встановлено сім дорожніх знаків 3.25"Обгін заборонено", зокрема при виїзді з населеного пункту. В ході розгляду справи відповідачем, позивач повідомив про те, що транспортний засіб який рухався у попутньому напрямку перед ним, рухався зі швидкістю меншою за 30 км/год. Вважає твердження позивача неправдивими з огляду на наявні у справі докази, зокрема оглядом відеоматеріалу, а саме відео з авто реєстратора, з якого видно, що з перших секунд відеозапису зафіксовано рух шести транспортних засобів зі сталою швидкістю, а саме ВольксВаген Транпортер білого кольору, Фіат Добло чорного кольору, Газель білого кольору, Містсубіші Аутлендер чорного кольору, Опель Вектра темно-сірого кольору та вантажний Мерседес білого кольору за якими здійснював маневр обгону позивач.Починаючи з 10 секунди запису, вбчається як позивач розпочав маневр обгону, ще на повороті зі спуском. На 11 секунді запису ТЗ позивача будучи насмузі зустрічного руху зрівнявся з попутнім ТЗ Фіат Добло чорного кольору та на 13 секунді позивач зайняв свою смугу руху та закінчив маневр обгону у повороті.

Доходить висновку, що транспортні засоби які рухались попереду позивача та автомобіль який обігнав позивач, рухались з однаковою швидкістю що явно перевищує 30 км/год.

Звертає увагу суду на твердження позивача про швидкість попутнього ТЗ менше 30 км/год, однак для фіксації швидкості потрібно деякий час за ним рухатись, а зважаючи на відеоматеріал, позивач наблизившись до попутнього ТЗ, на повороті відразу розпочав маневр обгону, а тому таке твердження є неправдивим.

Також зауважує, що ділянка дороги Н10 у відрізку Івано-Франківськ - Коломия налічує велику кількість закритих поворотів, а нове асфальто-дорожнє покриття сприяє порушенню водіями швидкісного режиму та як наслідок недотримання інших правил дорожнього руху.

Більше того, виявивши та зафіксувавши порушення пзивачем вимог ПДР, відповідач увімкнув маячки червоно та синього кольору та подав відповідний звуковий сигнал. Однак позивач проігнорував вимогу поліцейського про зупинку, відтак з метою припинення порушення ПДР, відповідач здійснював переслідування ТЗ позивача до наступного населеного пункту, де наздогнав та зупинив автомобіль під керуванням позивача.

Вказує, що законність дій відповідача як посадової особи не може бути предметом позову та досліджуватись під час оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, та крім того, позивачем не сплачено відповідно за таку вимогу судовий збір

Просить відмовити у задоволенні позовних вимог та розглянути справу без відповідача та його представника.

Враховуючи заяви сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши представлені суду докази, суд доходить висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП 18№ 043752 від 13 травня 2019 року інспектором роти № 2 взводу №2 батальйону УПП у м. Івано-Франківську ДПП, старшим сержантом поліції ОСОБА_3, на позивача накладено адміністративне стягнення за ч.2ст.122 КУпАПу виді штрафу в розмірі 425 грн. У даній постанові зазначено, що ОСОБА_1 13 травня 2019 року о 10 год 52 хв. в смт. Отинія Коломийського району на автодорозі Н10 керуючи транспортним засобом Volkswagen Tiguan д.н.з. НОМЕР_3 порушив порушив вимогу дорожнього знаку 3.25 "Обгін заборонено", здійснивши обгін в зоні з обмеженою оглядовістю, чим порушив п. 8.4 в та п. 14.6 ПДР України.Зазначене рішення суб`єкта владних повноважень наразі є предметом оскарження.

Частиною 4 статті 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

В частині 2 Розділу 3 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого у неавтоматичному режимі, що затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року за №1395 зазначено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене частинами першою, другою і третьою статті 122 виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Рішенням Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 р. «у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення» встановлено, що «притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних вище випадках фактично відбувається у скороченому провадженні, "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Встановивши фактичні обставини справи та оцінивши досліджені докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова не підлягає скасуванню, а позов до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Диспозицією ч.2 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди

Пунктом 33 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306, визначений перелік дорожніх знаків, зокрема, дорожній знак 3.25 "Обгін заборонено", належить до кола забороняючих дорожніх знаків та забороняє обгін усіх транспортних засобів (крім поодиноких*, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год). У даному випадку поодинокими вважаються одиночні транспортні засоби, автопоїзди, а також буксируючий транспортний засіб у зчепленні з буксированим.

Виходячи із змісту позовної заяви та наданого відповідачем відзиву, позивача визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2ст.122 КУпАП, а саме за здійснення обгону в зоні дії дорожнього знаку 3.25.

Даючи правову оцінку обставинам справи та наявним у ній доказам, суд вважає, що оскаржувана постанова містить посилання на докази вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а також доказів на спростування обставин, зазначених позивачем в обґрунтування адміністративного позову.

Згідно ст.251 КУпАПдоказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Виходячи із змісту позовної заяви на місці події ОСОБА_1 заперечував факт вчинення правопорушення, вказаного у постанові суб`єкта владних повноважень та наполягав на тому, що він здійсним обгін поодинокого транспортного засобу, що рухався із швидкістю менше 30 км/год.

Згідно із ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких випадках суб`єкт владних повноважень не може покладатись на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В судовому засіданні досліджено наданий суду відеозапис з нагрудної боді-камери та відеозапис з відео реєстратору, що знаходився в патрульній машині. З наданих суду відео записів вбачається, що вони відповідають ознакам належних та допустимих доказів у даній справі, а тому суд приймає їх до уваги.

Крім того, судом встановлено, що відеозапис з відео реєстратору з патрульної машини містить відомості про фіксацію самого порушення, тобто здійснення позивачем маневру обгону в зоні дії дорожнього знаку 3.25. Також на даному відеозаписі зафіксовано, що транспортний засіб марки Фіат Добло, щодо якого було здійснено обгін позивачем, рухався у потоці з іншими транспортними засобами в одному напрямку, тому зазначене може слугувати підставою для притягнення позивача до відповідальності. Починаючи з 10 секунди запису, вбчається як позивач розпочав маневр обгону ще на повороті зі спуском. На 11 секунді запису ТЗ позивача будучи насмузі зустрічного руху зрівнявся з попутнім ТЗ Фіат Добло чорного кольору та на 13 секунді позивач зайняв свою смугу руху та закінчив маневр обгону у повороті.

Відповідно до п.8.4 в ПДР України заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі .

Крім того, відповідно до п.14.6 г ПДР обгін заборонено у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах , крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості

Суд приймає до уваги, що обгін позивачем здійснено на потенційно небезпечній ділянці дороги з обмеженою оглядовістю. Як видно з відеоматеріалу позивач здійснив обгін на ділянці дороги із закритим поворотом.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Судом встановлено, що у відповідності до вимог ст.251 КУпАП, інспектором зазначено перелік доказів на підставі яких ним було встановлено наявність адміністративного правопорушення та вину ОСОБА_4 у його вчиненні, зокрема, відео з автореєстратору, та відео з боді-камери .

Відповідно до ч.ч. 2,8 ст. 79 КАС України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. В свою чергу позивач доказів на підтвердження вищезазначених фактів разом з позовною заявою не надав, причин неможливості подати докази не навів, тому твердження, що транспортний засіб, який обігнав позивач на своєму автомобілі, рухався зі швидкістю менше 30 км/год є неналежними обґрунтуваннями позовної заяви та не спростовує факту вчинення позивачем правопорушення.

З вищевказаного слідує, що інспектор патрульної поліції врахував всі необхідні обставини при розгляді справи, та виніс постанову відповідно до вимог ст.ст. 278, 279, 280 КУпАП, а те, що особа не визнає факту правопорушення чи свою вину, не звільняє її від адміністративної відповідальності у випадку її об`єктивної винуватості.

Крім цього, при зверненні до суду, позиція позивача була обґрунтована тим, що відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суд погоджується, із вказаним твердження втім звертає увагу, що відповідно до ч.4ст. 161 КАСУкраїнки, позивач зобовязаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Всупереч свого обов язку надання доказів позивач при зверненні до суду та під час судового розгляду не подав належних доказів на підтвердження своїх позовних вимог. Беззаперечно на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, покладено тягар доказування наявності складу адміністративного правопорушення, однак відповідачем, відповідно до ст.77 КАС України надано суду відеоматеріали з нагрудних камер поліцейських, згідно яких вбачається порушення позивачем Дручків ПДР України.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свободта практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В справі ЄСПЛ «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03) від 03.04.2008 р. вказано, що сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для сумніву, що відповідач діяв неправомірно. Навпаки, відповідно до п. 2 ст.90 КАС України ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Пояснення позивача вказують лише на його намагання уникнути несприятливих для нього наслідків у зв`язку із притягненням до адміністративної відповідальності, але не вказують на неправомірність дій відповідача. Однак суд не є засобом для сторін та не толерує зловживання ними правами.

Судом враховано, що відповідно до Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395 згідно розділу III пункту 10 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п.11ст.23 Закону України «Про Національну поліцію»до основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Таким чином, встановлені по справі обставини та досліджені судом докази у їх сукупності свідчать про обґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, а тому суд вважає доведеним факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а дії відповідача з приводу притягнення позивача до адміністративної відповідальності правомірними. За такого суд доходить висновку, що постанова серії ДП18 №043752 у справі про адміністративне правопорушення винесена інспектором роти № 2 взводу № 2 БУПП у м. Івано-Франківську ДПП ОСОБА_3. за вчинене ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, є обґрунтованою та законною .

Суд звертає увагу, що нормами ст. 289 КАС України , які визначають особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачано захисту порушеного права позивача шляхом визнання протиправними дій інспектора щодо складення постанови про адміністративне правопорушення Законодавець у справах про адміністративні правопорушення визначився таким чином, що, зокрема скасування рішення суб єкта владних повноважень і закриття справи про адіміністравтине правопорушення є належними способами захисту порушеного права у цій категорії справ. Таким чином, суд вважає, що в задоволенні позовної вимоги про визнаня протиправними дій інспектора роти №2 взводу №2 батальйону УПП у м. Івано-Франківську і ДПП старшого сержанта ОСОБА_3 необхідно відмовити.

Відповідно до ст.286 КАСУ за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Крім того, в позовній заяві заявлено позовну вимогу, в якій позивач просить винести окрему ухвалу відносно відповідача поліцейського ОСОБА_3.щодо вжиття заходів до нього дисциплінарного впливу, неналежне виконання професійних обов`язків та направлення її до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Статтею 166 КАС України передбачено, що суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. Про вжиті заходи суд повідомляється не пізніше одного місяця після надходження окремої ухвали. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Окрема ухвала суду - це рішення, яким суд реагує на виявлені під час розгляду справи порушення закону, причини та умови, що сприяли вчиненню порушення. Окрема ухвала є формою профілактичного впливу судів на правопорушників.

Необхідність їх винесення зумовлена завданнями адміністративного судочинства, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень органів державної влади, місцевого самоврядування, їхніх посадових, службових осіб у процесі здійснення ними управлінських функцій.

Підставою для окремої ухвали є виявлення порушення закону і встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню порушення. Відтак, окрема ухвала може бути постановлена лише у разі, якщо під час судового розгляду встановлено певне правопорушення. Якщо суд не встановив такого порушення, підстав для окремої ухвали немає.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд не вбачає з наявних матеріалів справи необхідності та наявності підстав для винесення окремої ухвали відносно інспектора роти №2 взводу №2 батальйону УПП у м. Івано-Франківську і ДПП старшого сержанта ОСОБА_3 щодо вжиття заходів дисциплінарного впливу, неналежного виконання професійних обов`язків.

На підставі наведеного та керуючись ст.19 Конституції України, ст. ст.122,245, 251,280 КУпАП, ст. ст.5,7-9,72,77,90,139, 229ч.4,241-246,250, 286 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

Залишити постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДП 18 № 043752 від 13 травня 2019 року інспектора роти № 2 взводу №2 батальйону УПП у м. Івано-Франківську ДПП старшого сержанта поліції ОСОБА_3 про притягнення ОСОБА_1 до адміністарвтиної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП, без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора роти №2 взводу №2 батальйону УПП у м. Івано-Франківську ДПП старшого сержанта поліції ОСОБА_3 про визнання дій протиправними, скасування постанови серії ДП 18№ 043752 від 13 травня 2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП, без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Беркещук Б. Б.