Справа № 560/2865/19
Суддя: Гнап Д.Д.
Дата ухвалення: 2019-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/2865/19
РІШЕННЯ

іменем України

22 жовтня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Гнап Д.Д. розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

Борисевич Ніна Володимирівна звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначені ОСОБА_1 пенсії по втраті годувальника виходячи із заробітної плати, одержаної ОСОБА_2 за роботу в зоні відчуження з 01.11.1987 по 22.11.1987 у сумі 890,24 грн згідно довідки за №78 від 24 липня 2017;

- зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію по втраті годувальника, виходячи із заробітної плати, одержаної ОСОБА_2 за роботу в зоні відчуження з 01.11.1987 по 22.11.1987 у сумі 890,24 грн, згідно довідки за №78 від 24 липня 2017 з дня звернення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в серпні 2018 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника за померлого чоловіка, ОСОБА_2 , учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесеного до першої категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, який був інвалідом І групи довічно, із врахуванням заробітку за роботу у зоні відчуження з 01.11.1987 по 22.11.1987 в сумі 890,24 грн., згідно довідки №78 від 24.07.2017.

Листом від 04.09.2018 позивачу відмовлено у призначенні пенсії, з врахуванням заробітку за роботу у зоні відчуження згідно довідки №78 на тій підставі, що неможливо встановити період перебування ОСОБА_2 в зоні відчуження.

Позивач не погодилась з такою позицією відповідача та звернулась до суду за захистом своїх прав. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.02.2019, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови у призначені ОСОБА_1 , пенсії по втраті годувальника виходячи із заробітної плати, одержаної ОСОБА_2 за роботу в зоні відчуження з 01.11.1987 по 22.11.1987; визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, оформленого листом від 04.09.2018 № 2024/Б-8 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії по втраті годувальника та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення їй пенсії по втраті годувальника від 21.08.2018 та додані до неї документи.

За результатами повторного розгляду заяви, позивачу відмовлено у переведенні з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника, оскільки відсутні підстави для врахування довідки №78, в якій додатково зазначено премію в сумі 400 крб., яка не нараховувалась та не виплачувалась ОСОБА_2 .

Позивач вважає таку відмову протиправною, тому звернулась до суду за захистом своїх прав.

09.10.2019 до суду надійшов відзив, в якому відповідач зазначив, що ОСОБА_1 з 28.09.2004 року отримує пенсію за віком, розмір якої обчислено відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Вказує на відсутність підстав для обчислення розміру пенсії по втраті годувальника з урахуванням довідки про заробітну плату №78 від 24.04.2017 року за період роботи з 01.11.1987 року 22.11.1987, в які зазначено премію в сумі 400 крб., оскільки зазначена премія не нараховувалась та не виплачувалась, про що зазначено в примітці. Вважає, що зазначена довідка видана не на підставі первинних документів.

Крім того вважає, що переведення пенсії позивача на пенсію по втраті годувальника є недоцільним, оскільки за результатами проведення умовного розрахунку пенсії у зв`язку з втратою годувальника із заробітної плати за період з 01.11 .1987 по 22.11.1987 в сумі 491 крб. на підставі довідки Хмельницького АТП (без дати та номера) розмір такої пенсії менший за розмір пенсії за віком, що отримує позивач.

Враховуючи викладене відповідач вважає, що відсутні підстави для визнання дій ГУ ПФУ у Хмельницькій області протиправними, тому у задоволенні адміністративного позову просить суд відмовити в повному обсязі.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою суду від 23.09.2019 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою від 10.10.2019 відмовлено в задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про розгляд справи з викликом (повідомленням) сторін.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

ОСОБА_1 з 28.09.2004 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, отримує пенсію за віком в розмірі 2302,67 грн.

З 24.05.1970 ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1

Чоловік позивача - ОСОБА_2 , отримував пенсію відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

21.08.2018 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника виходячи із заробітної плати, одержаної ОСОБА_2 , за роботу в зоні відчуження з 01.11.1987 по 22.11.1987 в сумі 890,24 грн. згідно довідки за № 78 від 24.07.2017.

Листом № 2024/Б-8 від 04.09.2019 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області відмовило позивачу в переході на пенсію по втраті годувальника, оскільки не можливо встановити період перебування ОСОБА_2 в зоні відчуження. Позивача повідомлено про те, що перерахунок пенсії ОСОБА_2 було проведено, виходячи із заробітної плати, одержаної за період роботи в зоні відчуження з 01.11.1987 - 22.11.1987, починаючи з 23.02.2015, на виконання постанови Хмельницького міськрайонного суду від 26.03.2015 по справі № 686/5128/15-а, яка набрала законної сили 17.06.2015. Дана постанова не може братися до уваги при обчисленні розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника для ОСОБА_1 .

Позивач не погодилась з такою позицією відповідача та звернулась до суду за захистом своїх прав. На виконання рішення суду по адміністративній справі №560/4224/18 Головним управлінням пенсійного фонду України в Хмельницькій області, повторно розглянуто заяву позивача про призначення пенсії по втраті годувальника. За результатами такого розгляду позивачу відмовлено у переведенні з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника, оскільки відсутні підстави для врахування довідки №78 від 24.07.2017, в якій додатково зазначено премію в сумі 400 крб., яка не нараховувалась та не виплачувалась ОСОБА_2 .

Позивач вважаючи зазначену відмову відповідача протиправною, звернулася в суд з даним позовом.

IV. ОЦІНКА (ПОЗИЦІЯ) СУДУ

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон України №1058-ІV) відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України №1058-ІV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Загальні умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника визначені статтею 36 Закону України №1058-ІV. Зокрема, частиною 1 вказаної статті визначено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 36 Закону України №1058-ІV непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Згідно з частиною 3 статті 36 Закону України №1058-ІV до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини 1 статті 38 Закону України №1058-ІV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно.

В ході судового розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_1 з 24.05.1970 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , досягла пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а тому є непрацездатним членом сім`ї померлого годувальника ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 був учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорії І) серії НОМЕР_2 .

Статтею 13 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-XII (далі - Закон України № 796-XII) встановлено, що держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов`язується відшкодувати її, з поміж іншого, за втрату годувальника, якщо його смерть пов`язана з Чорнобильською катастрофою.

Частиною 1 статті 54 Закону України № 796-XII встановлено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. Дружинам (чоловікам), які втратили годувальника із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від причинного зв`язку смерті з Чорнобильською катастрофою.

Частиною 3 статті 54 Закону України № 796-XII визначено, що умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Відповідно до частини 4 статті 57 Закону України № 796-XII порядок обчислення середньомісячного заробітку для призначення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, призначеної відповідно до статті 54 цього Закону, визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та членам їх сімей у зв`язку з втратою годувальника затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Порядок №1210).

Відповідно до пункту 1 Порядку №1210 пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Пунктом 6 Порядку №1210 встановлено, що в усіх випадках премія, передбачена підпунктом 3 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР, Укрпрофради від 10 червня 1986 р. № 207-7 (не більш як 400 карбованців на місяць), що була визначена умовами оплати праці для осіб, які безпосередньо брали участь у роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи і запобіганням забрудненню навколишнього природного середовища, після проведеного розрахунку додається до суми обчисленого заробітку.

Згідно з частиною 4 пункту 11 Порядку мінімальний розмір пенсії для непрацездатних членів сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні встановлюється в розмірі 50 відсотків пенсії по інвалідності померлого годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї.

Відповідно до частини 4 статті 15 Закону України № 796-XII видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами).

Постановою правління Пенсійного фонду України "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №22-1 від 25.11.2005, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок №22-1).

Відповідно до п. 2.8. Порядку №22-1 поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Згідно з пунктом 2.10 № 22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією.

Форму довідки про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках затверджено наказом Міністерства соціального захисту населення України від 12.10.2012 №644 "Про затвердження форми Довідки про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.10.2012 за №1808/22120.

Оскільки видача довідок про заробітну плату за період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС здійснюється підприємствами, установами та організаціями, позивач, звертаючись до відповідача із заявою про перерахунок пенсії надала довідку про заробітну плату в зоні відчуження в 1986-1990 роках ОСОБА_2 №78, видану Хмельницьким АТП 24.07.2017.

Судом встановлено, що зазначена довідка за формою та змістом відповідає вимогам наказу Міністерства соціального захисту населення України від 12.10.2012 №644. При цьому примітка, як складова довідки у формі довідки відсутня.

Суд відхиляє посилання відповідача на примітку довідки № 78 та відсутність відомостей про нарахування премії, оскільки обов`язок збереження всіх первинних бухгалтерських документів за 1987 рік, зокрема, документів щодо виплати заробітної плати, премії та відрядження ОСОБА_2 у зону відчуження, за часів існування Радянського Союзу, де всі документи та сама подія - аварія на ЧАЕС були тривалий час засекречені, не може бути покладено на особу, яка звертається за призначенням або перерахунком пенсії.

При цьому, встановлення факту дійсності отримання зазначених у довідці виплат має місце під час вирішення питання при оформленні та видачі відповідної довідки. Вказана довідка вже оформлена та видана. Докази визнання цієї довідки судом незаконною, недійсною або такою, що видана безпідставно чи з порушенням правил її видачі у суду відсутні та відповідачем не надано.

Згідно ст. 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Зазначене свідчить про те, що відповідач наділений повноваженнями щодо перевірки наданих позивачем документів, здійснення відповідних запитів, витребування необхідних підтверджуючих документів.

Крім того, суд не бере до уваги пояснення відповідача щодо недоцільності переведення позивача на пенсію по втраті годувальника, оскільки умовний розрахунок пенсії здійснено відповідачем на підставі довідки про заробітну плату Хмельницького АТП без дати та номера, в сумі 491 крб.

Таким чином, відсутні підстави для відмови ОСОБА_1 в переведенні на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, викладеної в рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №42 від 14.06.2019.

З огляду на викладене, суд вважає, що вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у призначені ОСОБА_1 пенсії по втраті годувальника виходячи із заробітної плати, одержаної ОСОБА_2 за роботу в зоні відчуження з 01.11.1987 по 22.11.1987 у сумі 890,24 грн. згідно довідки за №78 від 24 липня 2018, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію по втраті годувальника, виходячи із заробітної плати, одержаної ОСОБА_2 за роботу в зоні відчуження з 01.11.1987 по 22.11.1987 у сумі 890,24 грн, згідно довідки за №78 від 24 липня 2017 з дня звернення, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Положеннями статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Тобто, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Європейський суд з прав людини у пункті 50 рішення від 13.01.2011 (остаточне) у справі "Чуйкіна проти України" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) зазначив, що ціль Конвенції - гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі - провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії", заява N 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії", заява N 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

Таким чином, оскільки, позивач повторно звертається до суду за захистом своїх прав, а вимога зобов`язального характеру є похідною від першої, тому, з метою повного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію по втраті годувальника, виходячи із заробітної плати, одержаної ОСОБА_2 за роботу в зоні відчуження з 01.11.1987 по 22.11.1987 у сумі 890,24 грн згідно довідки за №78 від 24 липня 2017 з 16.05.2018.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, позивачем доведено, а відповідачем не спростовано правомірність заявлених позовних вимог, тому, наявні правові підстави для їх задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи той факт, що судове рішення ухвалене на користь позивача та дотримуючись вимог статті 139 КАС України, суд вирішив стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. судових витрат, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначені ОСОБА_1 пенсії по втраті годувальника виходячи із заробітної плати, одержаної ОСОБА_2 за роботу в зоні відчуження з 01.11.1987 по 22.11.1987 у сумі 890,24 грн згідно довідки за №78 від 24 липня 2017.

Зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію по втраті годувальника, виходячи із заробітної плати, одержаної ОСОБА_2 за роботу в зоні відчуження з 01.11.1987 по 22.11.1987 у сумі 890,24 грн згідно довідки за №78 від 24 липня 2017 з 16.05.2018.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. судових витрат, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 22 жовтня 2019 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена, 10, Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя Д.Д. Гнап