Справа № 260/577/19
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2019-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/8938/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Пліша М.А.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 року за заявою представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення в справі №260/577/19 (головуючий суддя Маєцька Н.Д., м. Ужгород) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Королівської селищної ради Виноградівського району Закарпатської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 року позов ОСОБА_1 до Королівської селищної ради Виноградівського району Закарпатської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задоволено повністю: а) визнано протиправною бездіяльність Королівської селищної ради Виноградівського району Закарпатської області щодо ненадання відповіді на запит на отримання публічної інформації ОСОБА_1 від 17 грудня 2018 року;

б) зобов`язано Королівську селищну раду Виноградівського району Закарпатської області (Закарпатська область, Виноградівський район, смт. Королево, вул. Червоноармійська, буд. 50, ) надати відповідь на запит ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на отримання публічної інформації від 17 грудня 2018 року.

Після ухвалення рішення суду до суду надійшло клопотання представника позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення із відповідача понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 7000, 00 грн.

Додатковим рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 року заяву представника позивача про розподіл судових витрат задоволено частково.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Королівської селищної ради Виноградівського району Закарпатської області (Закарпатська область, Виноградівський район, смт. Королево, вул. Червоноармійська, буд. 50, ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000, 00 грн (три тисячі гривень).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм процесуального права.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про часткове задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки сплачена позивачем сума в розмірі 7 000 грн повністю підтверджена документально, а тому підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі.

З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Королівської селищної ради Виноградівського району Закарпатської області на користь ОСОБА_1 понесені випрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді у розмірі 7000 грн.

Королівська селищна рада Виноградівського району Закарпатської області правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористалася, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи додаткове судове рішення, суд першої інстанції керувався тим, що виходячи із критеріїв, визначених частинами третьою, п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 000 грн, а не заявлених 7 000 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до статті 134 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин позивач надав суду копії таких документів: калькуляцію-рахунок №1 від 10.07.2019, акт виконаних робіт від 10.07.2019, квитанцію про сплату коштів в розмірі 7 000, 00 грн, меморіальний ордер №@2PL465988 від 10.07.2019 та договір про надання правової допомоги від 21.03.2019, додатковий договір від 10.07.2019.

Проте колегія суддів звертає увагу на те, при вирішенні питання про наявність підстав для задоволення заяви про ухвалення додаткового судового рішення суд перевіряє дотримання стороною, яка подала заяву, певних процесуальних вимог, встановлених нормами КАС України.

Так, відповідно до ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Аналіз зазначених процесуальних норм свідчить, що Кодексом визначено умову стягнення судових витрат, щодо яких сторона не має можливості надати докази до прийняття рішення по суті позовних вимог - це обов`язкове повідомлення стороною відповідний суд до закінчення дебатів по справі про наявність судових витрат, які сторона сплатила, проте не може надати докази на час прийняття рішення по суті позовних вимог, або які сторона сплатить за результатами розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Королівської селищної ради Виноградівського району Закарпатської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії проводився в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін, в той час як можливість проведення судових дебатів передбачена лише при розгляді справи за правилами загального позовного провадження.

При цьому апеляційний суд вважає, що в даній категорії справ, враховуючи відсутність стадії судових дебатів, сторона повинна подати відповідні докази понесення витрат на правничу допомогу до прийняття рішення у справі.

З матеріалів справи колегія суддів вбачає, що апелянт заявив про надання необхідних доказів понесення судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення в тексті позовної заяви.

Проте матеріали справи не містять та апелянт не надав належних доказів отримання ним рішення суду, що б підтверджувало дотримання ним приписів ч.7 ст. 139 КАС України при зверненні до суду першої інстанції про відшкодування витрат на правову допомогу протягом п`яти днів з дня отримання копії судового рішення.

Крім того, врахуванню підлягають також і норми ст. 143 КАС України.

Так, відповідно до ч. 3 ст.143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог у формі додаткового рішення.

Аналіз вказаної вище норми свідчить про те, що для вирішення питань про розподіл судових витрат шляхом ухвалення додаткового судового рішення є не лише подання заяви в порядку ст. 139 КАС України про долучення додаткових доказів про понесення таких витрат; подання таких доказів до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, але й поважність причин, чому такі докази сторона не може подати до закінчення судових дебатів (ухвалення рішення у справі).

В даному випадку представник апелянта не навів поважних причин неможливості подання доказів понесення позивачем витрат на правову допомогу, хоча такі витрати були пов`язані з наданням послуг, що стосуються досудової стадії, а саме: надання усної консультації, аналіз нормативного матеріалу та складання тексту позовної заяви.

Представник апелянта не брав участі в судових засіданнях, не знайомився з матеріалами справи, не готував клопотань та не вчиняв жодних інших дій під час судового розгляду справи в суді першої інстанції.

Викладені вище обставини вказують на недотримання позивачем вказаних вище необхідних процесуальних вимог, що унеможливлює ухвалення судом додаткового рішення про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції не звернув на вказані обставини належної уваги, не дослідив їх належним чином та не надав їм відповідної правової оцінки, а тому дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення заяви про ухвалення додаткового судового рішення.

В силу приписів ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для вирішення питання, та порушення норм процесуального права, а тому вважає правильним скасувати судове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви представника позивача - адвоката Нелюби С.А. про ухвалення додаткового судового рішення.

Керуючись ст. ст. 243, 139, 143, 252, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати додаткове рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 року в справі №260/577/19 та ухвалити постанову, якою відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
М. А. Пліш