Справа № 520/4051/19
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2019-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 р.Справа № 520/4051/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Бегунца А.О. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ МІРМЕКС" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.07.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Біленський О.О., м. Харків, повний текст складено 23.07.19 року по справі № 520/4051/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ МІРМЕКС"

до Харківської митниці Державної фіскальної служби

про скасування рішення та картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ МІРМЕКС", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківської митниці Державної фіскальної служби, в якому просив суд: скасувати рішення Харківської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості №UА807000/2019/001871/2 від 26.03.2019 року;

- скасувати картку відмови Харківської митниці Державної фіскальної служби в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА807170/2019/00842 від 27.03.2019 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.07.2019 року в задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ МІРМЕКС" відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Зазначив, що не згоден з прийнятими відповідачем рішенням про коригування митної вартості товару та видачею картки відмови, вважає їх незаконними та необґрунтованими. Зазначив, що він правомірно обрав основний метод визначення митної вартості у відповідності до вимог ст.58 Митного кодексу України за умови відсутності обмежень передбачених цією статтею та за умови надання позивачем документальних відомостей, які підтверджували всі складові частини митної вартості товарів та які підлягали обчисленню.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

В судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін.

Згідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, колегія суддів, враховуючи неявку у судове засідання всіх учасників справи, вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 13 грудня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ МІРМЕКС» (Україна) та компанією «TANGSHAN TENGJI FORGED AGRICULTURAL IMPLEMENTS MANUFACTURING CO.,LTD» (Китай) було укладено контракт №TJIT001, відповідно до якого компанія зобов`язалась виготовити та передати у власність позивачу, а позивач зобов`язався прийняти та сплатити за товар на умовах, в асортименті, кількості та за ціною, вказаною в специфікації, яка є невід`ємною частиною вказаного контракту.

Позивачем було здійснено зовнішньоекономічну імпортну операцію з вказаною компанією та ввезено на митну територію України товар з подальшим митним оформленням.

Відповідно до комерційного інвойсу №TJIT001 від 25.01.2019 року, на умовах FOB на адресу позивача було поставлено товар: «лопати металеві» 22208 шт. за ціною 1,156 доларів США за 1 шт., загальною вартістю 25672,45 доларів США; «лопати металеві з рукояткою» 720 шт. за ціною 2,90 доларів США за 1 шт., загальною вартістю 2088,00 доларів США; «вила металеві» 1800 шт. за ціною 1,248 доларів США за 1шт., загальною вартістю 2246,75 доларів США; «тесаки металеві» 1968 шт. за ціною 0,86 доларів США за 1 шт., загальною вартістю 1692,48 доларів США.

Свої зобов`язання з оплати товару позивач виконав у повному обсязі на загальну суму 31699,68 доларів США, що підтверджується платіжними дорученнями в іноземній валюті №2816 від 18.12.2018 року на суму 10000,00 доларів США та №149 від 07.03.2019 року на суму 21699,68 доларів США.

25.03.2019 року позивачем до митного поста «Харків - центральний» Харківської митниці ДФС була подана митна декларація ІМ 40 ДЕ №UА807170/2019/017513, в якій заявлена митна вартість товару, визначена із застосуванням основного методу, за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) згідно з ч.2 ст.57, ст.58 Митного кодексу України, вказавши в декларації ціну товару, зазначену в інвойсі №TJIT001 від 25.01.2019 року з додаванням витрат на транспортування, а саме: ціна товару 854653,012 грн. (31699,68 доларів США х 26,960935грн.); витрати на транспортування - 55269,9200 грн.; митна вартість - 909922,9320 грн.

Разом з митною декларацією позивачем для підтвердження митної вартості товару було подано пакет документів для прийняття рішення про митне оформлення товару: декларація митної вартості; зовнішньоекономічний контракт №TJIT001 від 13 грудня 2018 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №1 від 13.12.2018 року; рахунок-фактура (інвойс) №TJIT001 від 25.01.2019 року; банківські платіжні документи №149 від 07.03.2019 року та №2816 від 18.12.2018 року; банківський платіжний документ №206 від 25.03.2019 року; довідка про транспортні витрати з інформацією щодо страхування; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №206 від 25.03.2019 року; прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н від 13.12.2018 року; комерційна пропозиція б/н від 13.12.2018 року; лист про взаємозалежність №1503019 від 15.03.2019 року; копія митної декларації країни-відправлення №00048810 від 30.01.2019 року; пакувальний лист б/н від 25.01.2019 року; коносамент №wst1901029 від 01.02.2019 року; автотранспортна накладна №1443 від 22.03.2019 року; декларація про походження товару №TJIT001 від 25.01.2019 року; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UА500030/2019/1602 від 22.03.2019 року; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №25.03.2019А від 25.03.2019 року; договір про надання послуг митного брокера №150 від 20.03.2014 року; договір транспортного експедирування №0105/2017 від 01.05.2017 року; звіт зважування від 20.03.2019 року; лист №25032019 від 25.03.2019 рок; лист №26032019 від 26.03.2019 року.

Під час здійснення співробітником підрозділу митного оформлення митного контролю ЕМД №UА807170/2019/017513 від 25.03.2019 спрацювали ризики, згенеровані АСАУР за кодами: 105-2, 106-2, 117-2. Окрім цього, за вказаною митною декларацією, АСАУР сформовано перелік необхідних для виконання митних формальностей, а саме: «Необхідно перевірити достовірність декларування транспортних витрат (фрахт контейнерів). Згідно наявної інформації, фрахт контейнера з відповідної країни до порту призначення коштує близько від 3500 до 4300 1150. Перевірити документи, що підтверджують транспортні витрати. Витребувати документи, що підтверджують митну вартість та її складові, відомості про які зазначені у гр.44 МД (якщо такі не були подані митниці), їх скан-копії з ЕЦП декларанта прикріпити до МД», «По наступних товарах можливе заниження митної вартості товару: (1,2,3). Здійснити перевірку правильності визначення митної вартості відповідно до Митного кодексу України з урахуванням вимог наказу Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 № 689 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України. Ретельно опрацювати подані документи для оцінки наявності підстав для запиту додаткових документів відповідно до частин 3 та 4 ст. 53 МКУ».

25.03.2019 року посадовою особою митного поста «Харків-центральний» відповідно до положень п.4.7. розділу IV Порядку № 361 був направлений запит щодо вирішення складного питання правильності визначення митної вартості товарів до спеціалізованого підрозділу Харківської митниці ДФС - відділу коригування митної вартості управління адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання. За результатом аналізу та співставлення вказаних документів було встановлено наступне: задекларований рівень митної вартості товарів нижче, ніж рівень митної вартості на подібні товари, оформлені в митному відношенні іншими митницями ДФС раніше; подані до митного оформлення документи (зовнішньоекономічна угода, інвойс, специфікація та довідка про транспортні витрати) не підтверджують в повній мірі задекларований найменший рівень митної вартості; відсутній переклад митної декларації країни відправлення в зв`язку з чим неможливо встановити відправника, одержувача товару, інші важливі відомості; наявність розбіжностей вагових характеристик. Отже, за результатами проведеного посадовою особою митниці аналізу документів, наданих декларантом під час митного оформлення, було виявлено, що ці документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, що стало підставою для застосування ч.3 ст.53 МКУ.

25.03.2019 року відповідачем було направлено електронне повідомлення декларанту, в якому зазначено, що «Відповідно до вимог статей 52, 58 МКУ декларант або уповноважена ним особа зобов`язані подати митному органу достовірні відомості, що документально підтверджують відсутність:

1) обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно): в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) умов або застережень щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) умов, за якими частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем надходить прямо чи опосередковано продавцеві;

4) відносин пов`язаності між продавцем та покупцем, які вплинули на ціну оцінюваних товарів.

25.03.2019 року за вих.№25032019 та 26.03.2019 року за вих.№26032019 позивачем до Харківської митниці ДФС направлено листи, в яких позивач повідомив, що одночасно з митною декларацією №UA807170/2019/017513 від 25.03.2019 року відповідно до ст.53 Митного кодексу України декларантом для підтвердження заявленої митної вартості подані всі необхідні та наявні документи, інших документів в наявності у декларанта немає, з метою недопущення простоїв транспортного засобу та запобіганню пов`язаних з таким простоєм матеріальних збитків позивач просив визнати заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, та випустити у вільний обіг товари. У разі прийняття рішення про коригування митної вартості товарів, випустити у вільний обіг товари за умови сплати до бюджету підприємством митних платежів згідно з митною вартістю товарів, визначеною підприємством, та під гарантію сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною підприємством, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначених митним органом.

Відповідачем було відмовлено у прийнятті митної декларації №UА807170/2019/017513 від 25.03.2019 року та застосовано другорядний (резервний) метод визначення митної вартості товарів, у зв`язку з чим було складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА807170/2019/00842 та було прийнято рішення про коригування митної вартості №UА807000/2019/001871/2 від 26.03.2019 року.

Судом встановлено, що позивач здійснив корегування митної вартості та подав нову митну декларацію ІМ 40 DЕ №UА807170/2019/017877 від 26.03.2019 року, за результатами митного оформлення якої відповідач випустив товар у вільний обіг під фінансові гарантії згідно до ч.7 ст.55 Митного кодексу України.

Непогодившись із прийнятими рішенням Харківської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості №UА807000/2019/001871/2 від 26.03.2019 року та карткою відмови Харківської митниці Державної фіскальної служби в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА807170/2019/00842 від 27.03.2019 року, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що оскаржувані рішення Харківської митниці ДФС винесені відповідачем на підставі, у порядку та у спосіб, що визначені законом, а тому є правомірними. Доказів, що свідчать про протилежне, до суду не надано.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Відповідно до ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно приписів ч.1, ч.2 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу ч.1 та ч.2 ст.53 МК України вбачається, що наведені норми Кодексу містять вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Вказана норма закону кореспондує з положеннями ч.3 ст.318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Зазначене вище також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 року №3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, вказане узгоджується з проголошеними у статті 8 МК України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст.58 цього Кодексу.

Зокрема, ст. 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 та ч. 5 ст. 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а також у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

З аналізу положень ч.3 ст.53, ч. ч. 1, 2, 4 - 6 ст.54, ст.58 МК України вбачається, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 МК України.

При цьому митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, коли надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, тобто не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з`ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в ч.2 ст.53 МК України.

Згідно з ч.3 ст.54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Судом встановлено, що під час перевірки заявлених позивачем у ІМ 40 ДЕ №UА807170/2019/017513 від 25.03.2019 року митних вартостей імпортованих товарів контролюючим органом встановлено необ`єктивність та недостатність документального підтвердження використаних декларантом даних в наданих до митного оформлення документах.

Зокрема, було встановлено наступне: 1) невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МКУ, в зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, а також в зв`язку з тим що документи подані декларантом та зазначені у частині другій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також в зв`язку з ненаданням декларантом всіх витребуваних додаткових документів, передбачених п.3 ст.53 МКУ, наявність розбіжностей вагових характеристик та вимогою декларанта надати рішення про коригування митної вартості. 2) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на ідентичні товари; 3) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на подібні товари. 4) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація - щодо ідентичних чи подібних товарів які продаються на митній території України у незмінному стані, - відсутні дані щодо витрат на виплату комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток та загальних витрат у зв`язку з продажем на митній території України, - відсутні дані щодо витрат понесених в Україні на навантаження вивантаження, транспортування, страхування; 5) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація та документи, які мали вплив на процес формування ціни товару:- на матеріал та витрат, понесених виробником в зв`язку з виробництвом товарів. - витрат на завантаження, вивантаження, страхування, транспортування до місця перетинання митного кордону України; - прибутку, що одержує експортер у результаті поставки в Україну.

Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про інформацію" інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

АСМО "Інспектор" є програмним продуктом та інформація, яка оброблюється митним органом у вказаній інформаційній системі, перебуває у електронному вигляді.

Оскільки виготовлення витягів та виписок із АСМО "Інспектор" не передбачено, єдиним способом отримання інформації із АСМО "Інспектор" суд вважає виготовлення скриншотів (фотографічних зображень монітора комп`ютера із завантаженими відомостями щодо запитуваної інформації у відповідних підсистемах АСМО "Інспектор"), засвідчених відповідно до вимог п. 77 Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 р. №1242, які надані до суду.

Із наданих представником відповідача пояснень, а також наявних в матеріалах справи доказів, судом встановлено, що висновок про необ`єктивність та недостатність документального підтвердження використаних декларантом даних контролюючим органом зроблено на підставі того, що заявлена митна вартість товару за вищевказаною митною декларацією менша ніж митна вартість по фактам митних оформлень іншими митницями ДФС подібних товарів.

При прийнятті митницею рішення про коригування митної вартості товарів, за основу взято наявну цінову інформацію, що міститься в ціновій базі ЄАІС про митне оформлення подібного товару, а саме митних оформлень ЄАІС: МД №UА500060/2019/5840 від 01.03.2019 року, №UА100110/2019/167445 від 11.03.2019 року, №UА100130/2019/219910 від 18.02.2019 року.

При цьому, відповідно до розділу 5 «Джерела довідкової інформації, які можуть бути використані під час роботи з аналізу, виявлення та оцінки ризиків» Методичних рекомендацій, в якості джерела інформації під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків можуть використовуватися, зокрема, спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси ЄАІС.

Згідно з частинами першою-третьою статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.

За результатами проведеного посадовою особою митниці аналізу документів, наданих декларантом під час митного оформлення, було виявлено, що ці документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, що стало підставою для застосування ч.3 ст.53 МКУ.

З огляду на відсутність документів, які б підтверджували заявлену позивачем вартість товару, у контролюючого органу правомірно виникли підстави вважати заявлену позивачем вартість товару необ`єктивною, неповною та сумнівною відносно правильності обчислення згідно з наданим документом.

Як встановлено судом вище, у процесі проведення консультації між декларантом та митним органом додаткові документи на підтвердження митної вартості додано не було.

Крім того, однією з підстав для прийняття оскаржуваних рішень слугувала відсутність перекладу митної декларації країни відправлення в зв`язку з чим відповідач не міг встановити відправника, одержувача товару, інші важливі відомості. З пояснень представника відповідача вбачається, що вказаний переклад на момент подання митної декларації був відсутній, але його було надано до матеріалів адміністративної справи.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції правомірно спростував твердження представника позивача про те, що при здійснені листування з декларантом, митним органом не було зазначено про необхідність перекладати документи та в подальшому подання їх до митного органу, не було зазначено також і які саме документи повинні бути переведені, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що в електронному повідомленні декларанту від 25.03.2019 року відповідачем серед інших документів було витребувано копію митної декларації країни відправлення.

З наведеного слідує, що під час проведення консультації між декларантом та митним органом вказаного документу не було надано позивачем для підтвердження митної вартості товару.

Водночас повідомлення позивача у листах від 25.03.2019 року за вих.№25032019 та від 26.03.2019 року за вих.№26032019 про неможливість надання витребуваних документів доводить наявність обґрунтованих сумнівів контролюючого органу, що: задекларований рівень митної вартості товарів нижче, ніж рівень митної вартості на подібні товари, оформлені в митному відношенні іншими митницями ДФС раніше; подані до митного оформлення документи (зовнішньоекономічна угода, інвойс, специфікація та довідка про транспортні витрати) не підтверджують в повній мірі задекларований найменший рівень митної вартості; відсутній переклад митної декларації країни відправлення в зв`язку з чим неможливо встановити відправника, одержувача товару, інші важливі відомості; наявність розбіжностей вагових характеристик.

При цьому, відносно наявності розбіжностей вагових характеристик товару судом встановлено наступне. Згідно змісту коносаменту №wst1901029 від 01.02.2019 року загальна вага товару складає 26474,00 кг, при цьому з інших документів, наданих позивачем до митного оформлення товару вбачається, що вага товару брутто 27160 кг.

Коносамент - товаророзпорядчий документ, цінний папір, що видається морським перевізником вантажу його відправнику, що засвідчує прийняття вантажу до перевезення і містить зобов`язання доставити вантаж до пункту призначення і передати його одержувачу.

З наведеного вбачається, що перевізнику було відвантажено меншу вагу, ніж задекларована позивачем вага товару з упаковкою, що свідчить про наявність розбіжностей.

Відповідно, саме з наданих позивачем документів фахівцями відповідача встановлено наведені розбіжності.

Окрім цього, вказаний факт також підтверджено актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UА500030/2019/1602 від 22.03.2019 року, в якому зазначено, що під час митного оформлення звернути увагу на вагу вантажу.

Судом встановлено, що подані позивачем додаткові документи не спростовують в повній мірі сумнівів митниці щодо прийнятності задекларованого найменшого рівня митної вартості оцінюваних товарів в порівнянні з фактами митного оформлення аналогічних товарів, відносно вище встановлених фактичних обставин справи.

З огляду на встановлені обставини щодо неможливості підтвердження вартості товару на підставі додатково наданих документів та відсутність цих документів під час прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку про правомірність використання митним органом інформації з програмно-інформаційного комплексу Єдиної автоматизованої інформаційної системи щодо митного оформлення подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено на митній території України.

Пунктом 8 Методичних рекомендацій передбачено, що у випадках спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості та декларуванням митної вартості нижчої, ніж вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, здійснює перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, та відповідно до статті 53 Кодексу здійснює запит додаткових документів.

Як встановлено судом вище, декларант не скористався правом надати витребувані у процесі проведення консультації додаткові документи.

Частиною п`ятою статті 53 Митного кодексу України встановлено заборону вимагати від декларанта будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Колегія суддів вважає хибними доводи скаржника про безпідставність витребування митним органом у процесі проведення консультації додаткових документів, оскільки судовим розглядом підтверджено, що інспекторами з митного оформлення запропоновано надати документи згідно з нормою ст.53 МК України на підставі висновку про те, що подані до митного оформлення документи необ`єктивні, містять розбіжності та не містять всіх даних для застосування першого методу визначення митної вартості.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що позивачем не наведено та не надано жодного доказу в спростування підстав для прийняття рішення Харківської митниці ДФС про корегування митної вартості товарів №UА807000/2019/001871/2 від 26.03.2019 року та картки відмови Харківської митниці Державної фіскальної служби в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА807170/2019/00842 від 27.03.2019 року або наведення фактів що свідчать про їх протиправність.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на висновок Верховного Суду щодо нормативного регулювання подібних спірних правовідносин, викладений у постанові від 02.04.2019 по справі №826/14258/15, відповідно до якого, обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу.

Отже, зважаючи на положення МКУ та зазначений висновок Верховного Суду, який, відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАСУ), підлягає врахуванню судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, саме на позивача покладається обов`язок доведення правильності визначення митної вартості товару, заявленого до митного оформлення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про обґрунтованість прийняття Харківською митницею ДФС спірного рішення про корегування митної вартості товарів №UА807000/2019/001871/2 від 26.03.2019 року та картки відмови Харківської митниці Державної фіскальної служби в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА807170/2019/00842 від 27.03.2019 року.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що оскаржувані рішення Харківської митниці ДФС винесені відповідачем на підставі, у порядку та у спосіб, що визначені законом, а тому є правомірними. Доказів, що свідчать про протилежне, до суду не надано.

Отже, позовні вимоги є незаконними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.07.2019 року по справі 520/4051/19 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ МІРМЕКС" залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.07.2019 року по справі № 520/4051/19 залишити без змін.

.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)В.А. Калиновський
Судді(підпис) (підпис) А.О. Бегунц З.О. Кононенко
Повний текст постанови складено 21.10.2019 року