Справа № 758/3563/17
Суддя: Васильченко О. В.
Дата ухвалення: 2019-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 758/3563/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2019 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Васильченка О. В.,

за участю секретаря судового засідання - Ковальчук О. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Головного управління пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, а саме просила суд:

визнати дії відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку та встановленні нового розміру призначеної пенсії протиправними;

зобов`язати відповідача встановити новий розмір призначеної раніше пенсії та здійснити відповідний перерахунок призначеної пенсії із суми 21260, 16 грн. по довідці № 311 від 02.02.2017 року, відповідно до нормативно-правових актів, які набрали чинності з 01.01.2017 року та виплатити позивачу недоотримані кошти.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що позивачу призначено 15.11.2010 року пенсію на підставі Закону України «Про державну службу».

Відповідно до постанови Подільського районного суду м. Києва від 25.12.2015 року ОСОБА_1 було здійснено перерахунок призначеної пенсії в розмірі 88% посадового окладу з врахуванням відповідних надбавок, доплат, премій тощо, з 02.06.2015 року.

Постановою КМУ від 18.01.2017 року № 15 «Питання оплати праці працівників державних органів», було змінено структуру заробітної плати державних службовців. У зв`язку з чим, позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії.

Однак, листом від 23.02.2017 року відповідачем було відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1

Таку відмову позивач неправомірною та просить суд відновити її порушене право на пенсійне забезпечення.

Позивач в судове засідання не з`явилась, до суду направила заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача направив до суду письмові заперечення, в яких просив відмовити у задоволенні позову, до суду звернувся також із заявою про розгляд справи без його участі.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером, якому пенсія призначена на підставі Закону України «Про державну службу».

07.02.2017 року ОСОБА_1 звернулась до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві), із заявою про перерахунок її пенсії на підставі довідки про заробітну плату № 311 від 02.02.2017 року.

Листом Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві) від 23.02.2017 року № 11050/08 позивачу у здійсненні перерахунку пенсії було відмовлено.

Відповідач, у поданих до суду запереченнях, в обґрунтування оспорюваної відмови зазначав, що Закон України «Про державну службу» в редакції, чинній на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії, не передбачав можливості здійснювати такий перерахунок пенсії державних службовців.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Конституцією України, Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про державну службу».

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пенсія державному службовцю виплачується незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію. Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством) не може перевищувати дванадцяти мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Згідно з положеннями статті 37-1 Закону України "Про державну службу" (в редакції чинній на момент призначення пенсії), у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв`язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року №76-VIII, яким, зокрема, статтю 37-1 Закону України "Про державну службу" №3723-ХХІІ викладено у новій редакції, відповідно до якої, умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 4, 5 постанови Кабінету Міністрів України "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" від 31 травня 2000 року №865 (в редакції, чинній до 01 грудня 2015 року) передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 року №432-IV "Про внесення змін до Закону України "Про державну службу" заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України "Про державну службу", визначається в такому порядку: 1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" №889-VIII визнано таким, що втратив чинність зокрема, Закон України "Про державну службу" №3723-ХХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до статті 90 Закону України "Про державну службу" №889-VIII, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За таких обставин суд звертає увагу, що на момент звернення позивача за проведенням перерахунку пенсії були відсутні правові норми, які передбачали проведення перерахунку пенсії призначеної відповідно до Закону України "Про державну службу" №3723-ХХІІ, у зв`язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям.

Аналогічну правову позицію викладено зокрема у постановах Верховного Суду від 05 липня 2018 року у справі №712/8374/16-а та від 23 січня 2018 року у справі №745/458/16-а.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд приходить до висновку, що відповідачем доведено правомірність своєї поведінки з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 241-246 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги (зважаючи на п. 15.5 Перехідних положень КАС України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Суддя О. В. Васильченко