Справа № 360/4282/19
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2019-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

24 жовтня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/4282/19

Головуючий суддя Луганського окружного адміністративного суду Пляшкова К.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом адвоката Степанової Ольги Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 30 вересня 2019 року надійшов адміністративний позов адвоката Степанової Ольги Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області (далі - відповідач, УПФУ в Попаснянському районі Луганської області) з такими вимогами:

1) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 02.08.2019 «Про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах за віком згідно пунктом 2 частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивачу;

2) зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до його пільгового стажу періоди роботи на шахті «Пролетарська» Виробничого об`єднання «Стахановвугілля» з 17.09.1990 по 15.08.1996;

3) зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 18.07.2019 з зарахуванням до його пільгового стажу періоду роботи на шахті «Пролетарська» Виробничого об`єднання «Стахановвугілля» з 17.09.1990 по 15.08.1996.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 24.07.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту 2 частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», додавши до заяви трудову книжку, довідки про заробіток для обчислення пенсії, військовий квиток, диплом.

Рішенням відповідача від 02.08.2019 у призначені пенсії на пільгових умовах позивачу відмовлено з тих підстав, що, на думку відповідача, записи в трудовій книжці позивача не містять повної інформації про роботу на пільгових умовах і до пільгового стажу позивача не зараховано період роботи з 17.09.1990 по 15.08.1996 з посиланням на те, що надані позивачем пільгові довідки за періоди роботи з 17.09.1990 по 15.08.1996 на шахті «Пролетарьска» ВО «Стахановвугілля» видано державним унітарним підприємством Луганської народної республіки «Центрвугілля» - підприємством, яке знаходяться на тимчасово окупованій території, і відповідно до Закону України від 15.04.2014 № 1207-VІІ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» документи, видані цим підприємством, є недійсними і не створюють правових наслідків.

Позивач вважає, що відповідач порушив його право на пенсійне забезпечення, безпідставно відмовивши в зарахуванні до його пільгового стажу періоду роботи на шахті «Пролетарська» ВО «Стахановвугілля» з 17.09.1990 по 15.08.1996.

На підставі зазначеного, позивач вважає, що рішення відповідача є протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 03.10.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено, що справа розглядатиметься за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (арк. спр. 1-2).

Від УПФУ в Попаснянському районі Луганської області 21.10.2019 за вх. № 52781/2019 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав (арк. спр. 35-37).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 24.07.2019 звернувся до УПФУ в Попаснянському районі Луганської області з заявою щодо призначення пенсії згідно з пунктом 2 частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До заяви надав документи: трудову книжку від 19.05.1982 НОМЕР_3 , диплом від 06.03.1983 НОМЕР_6, військовий квіток, довідки, що підтверджують пільговий стаж роботи від 26.03.2019 № 127 та про заробітну плату за періоди роботи на шахті «Пролетарська» ВО «Стахановвугілля» з 01.09.1990 по 31.08.1996 № 131, видані державним унітарним підприємством «Центрвугілля» ЛНР.

За розрахунком УПФУ в Попаснянському районі Луганської області ОСОБА_1 має страховий стаж роботи 38 років 08 місяців 15 днів.

Згідно з записами в трудовій книжці від 19.05.1982 НОМЕР_3 позивач також працював на шахті «Пролетарська» ВО «Стахановвугілля» у періоди з 17.09.1990 по 19.05.1991 учнем підземним гірничим з повним робочим днем під землею, з 20.05.1991 по 04.01.1996 - підземним машиністом електровозу 3-го розряду з повним робочим днем під землею, з 05.01.1996 по 27.03.1996 - учнем гірничого очисного вибію з повним робочим днем під землею, з 28.03.1996 по 15.08.1996 - гірничим очисного вибію 5-го розряду підземним з повним робочим днем під землею, але записи у трудовій книжці не містять повної інформації про роботу ОСОБА_1 на пільгових умовах.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Заявником надано довідки, уточнюючі пільговий характер роботи на шахті «Пролетарська» ВО «Стахановвугілля» за період з 17.09.1990 по 15.08.1996, видані державним унітарним підприємством «Центрвугілля» ЛНР від 26.03.2019 № 127 на 2 аркушах, та від 26.03.2019 № 131 про заробітну плату за період роботи на шахті «Пролетарська» ВО «Стахановвугілля» з 01.09.1990 по 31.08.1996. Проте, зарахувати вищевказані періоди роботи згідно з наданими довідками до пільгового стажу роботи не має підстав, оскільки згідно з положеннями Закону України від 15.04.2014 № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові і службові особи на тимчасово окупованій території України та їх діяльність вважається незаконними - будь який акт (рішення документ) виданий вищезазначеними органами або особами є недійсними і не створює правових наслідків. Витребувати необхідні документи та перевірити факт роботи буде можливо після проведення зазначених територій під контроль органів державної влади України.

Таким чином, період роботи позивача з 17.09.1990 по 15.08.1996 на шахті «Пролетарська» ВО «Стахановвугілля» зараховано до страхового стажу та не зараховано до пільгового стажу за списком № 1.

Враховуючи все вищеозначене, 02.08.2019 УПФУ в Попаснянському районі Луганської області прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії на пільгових умовах згідно з пунктом 2 частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» через відсутність необхідного пільгового стажу роботи, а саме 5 років.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

З копій паспорту громадянина України (арк. спр. 7-9), картки фізичної особи - платника податків (арк. спр. 10), встановлено такі дані про позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Позивачем 24 липня 2019 року до УПФУ в Попаснянському районі Луганської області подано заяву про призначення пенсії (арк. спр. 42), до якої, серед іншого, додано такі документи: трудову книжку від 19.05.1982 НОМЕР_3 (арк. спр. 13-19, 44-47), диплом від 06.03.1983 НОМЕР_6 (арк. спр. 21, 48), військовий квіток від 21.04.1983 НОМЕР_7 (арк. спр. 23, 48 зв.), довідки, що підтверджують пільговий стаж роботи від 26.03.2019 № 127 та № 131 про заробітну плату за періоди роботи на шахті «Пролетарська» ВО «Стахановвугілля» з 01.09.1990 по 31.08.1996, видані ДУП «Центрвугілля» так званої «ЛНР» (арк. спр. 49, 51).

За наслідками розгляду заяви та доданих до неї документів відповідачем прийнято рішення від 02 серпня 2019 року «Про відмову в призхначенні пенсії на пільгових умовах за віком згідно з пунктом 2 частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 » (арк. спр. 11-12, 39-40).

Дослідженням змісту рішення встановлено, що позивач має страховий стаж роботи 38 років 08 місяців 15 днів та за наявності необхідного пільгового стажу роботи позивач мав би право на пенсію з 18.07.2019.

Згідно з записами в трудовій книжці від 19.05.1982 НОМЕР_3 позивач також працював на шахті «Пролетарська» ВО «Стахановвугілля» у періоди з 17.09.1990 по 19.05.1991 учнем підземним гірничим з повним робочим днем під землею, з 20.05.1991 по 04.01.1996 - підземним машиністом електровозу 3-го розряду з повним робочим днем під землею, з 05.01.1996 по 27.03.1996 - учнем гірничого очисного вибію з повним робочим днем під землею, з 28.03.1996 по 15.08.1996 - гірничим очисного вибію 5-го розряду підземним з повним робочим днем під землею. Записи у трудовій книжці не містять повної інформації про роботу ОСОБА_1 на пільгових умовах.

Заявником надано довідки, що уточнюють пільговий характер роботи на шахті «Пролетарська» ВО «Стахановвугілля» за період з 17.09.1990 по 15.08.1996, видані ДУП «Центрвугілля» так званої ЛНР від 26.03.2019 № 127 та від 26.03.2019 № 131 про заробітну плату за період роботи на шахті «Пролетарська» ВО «Стахановвугілля» з 01.09.1990 по 31.08.1996. Зарахувати вищевказані періоди роботи згідно з наданими довідками до пільгового стажу роботи не має підстав, оскільки згідно з положеннями Закону України від 15.04.2014 № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові і службові особи на тимчасово окупованій території України та їх діяльність вважається незаконними - будь який акт (рішення документ) виданий вищезазначеними органами або особами є недійсними і не створює правових наслідків. Витребувати необхідні документи та перевірити факт роботи буде можливо після проведення зазначених територій під контроль органів державної влади України.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і відзив учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини першої, другої статті 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. […].

Частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Статтею 44 Закону № 1058-IV визначено, що:

- заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (частина перша);

- заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (частина друга);

- органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (частина третя).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно з частиною п`ятою статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до частини третьої статті 114 Закону № 1058-IV працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 року № 202 затверджено Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, до якого включені усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю) (пункт І Списків).

Згідно зі статтею 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів про призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли і трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що уточнююча довідка може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відсутні відповідні записи трудовій книжці. При цьому, значення трудової книжки та результатів атестації як основних документів, що підтверджують пільговий стаж роботи, встановлено статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Дослідженням записів у трудовій книжці позивача від 19.05.1982 БТ -І № 7446020 встановлено, що за спірний період у ній наявні такі записи:

Шахта «Пролетарська» ВО «Стахановвугілля»

запис № 19: 17.09.1990 прийнятий учнем підземного гірника з повним робочим днем під землею, наказ від 21.09.1990 № 455к;

запис № 20: 20.05.1991 переведений підземним машиністом електровозу третього розряду з повним робочим днем під землею, наказ від 20.05.1991 № 197к;

запис № 21: 01.10.1993 шахта «Пролетарська» приєднана до щахти ім. С.І. Кірова, наказ від 22.09.1993 № 175;

запис № 22: 05.01.1996 переведений учнем гірника очисного забою підземним з повним робочим днем на підземних роботах на видобувній дільниці, наказ від 05.01.1996 № 3к;

запис № 23: 28.03.1996 переведений гірником очисного забою п`ятого розряду підземним з повним робочим днем на підземних роботах на дільницю з видобутку вугілля, наказ від 28.03.1996 № 27к;

запис № 24: 15.08.1996 звільнений за власним бажанням, наказ від 15.08.1996.

Таким чином, записами у трудовій книжці позивача у повній мірі підтверджено, що у період з 17.09.1990 по 15.08.1996 позивач був зайнятий повний робочий день на підземних роботах, включених до списку робіт і професій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 року № 202.

Тобто, судом встановлено, що трудова книжка позивача містить всі записи, необхідні для включення періоду роботи позивача з 17.09.1990 по 15.08.1996 на шахті «Пролетарська» ВО «Стахановвугілля» до пільгового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії за пунктом 2 частини третьої статті 114 Закону № 1058-IV.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно вимагає від позивача надання уточнюючих довідку за цей період роботи та не зараховує цей період роботи до стажу позивача, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Крім того, судом встановлено, що позивачем, з метою підтвердження записів у трудовій книжці додатково надано відповідачу довідки, що уточнюють пільговий характер роботи на шахті «Пролетарська» ВО «Стахановвугілля» за період з 17.09.1990 по 15.08.1996, видані ДУП «Центрвугілля» так званої ЛНР від 26.03.2019 № 127 та від 26.03.2019 № 131 про заробітну плату за період роботи на шахті «Пролетарська» ВО «Стахановвугілля» з 01.09.1990 по 31.08.1996, які відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення не враховані.

Проте, з такою відмовою суд погодитися не може, зважаючи на таке.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України від 15.04.2014 № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.

Суд вважає необхідним зазначити, що у 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). «Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді Європейського суду з прав людини, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі «Ковач проти України» від 07.02.2008, пункт 59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19.10.2004, пункт 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13.01.2011, пункт 54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на території проведення антитерористичної операції, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач під час обчислення пільгового стажу позивача та прийнятті рішення щодо призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах мав враховувати інформацію, наявну у довідках, яка у повній мірі узгоджується із записами у трудовій книжці позивача.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України.

При цьому, оцінка рішенню відповідача на відповідність критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, надається судом виключно виходячи зі змісту такого рішення.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення не дотримав вимог Закону № 1058-IV, Закону № 1788-ХІІ та Порядку № 22-1 щодо прийняття рішення органом, що призначає пенсію, на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих позивачем документів, відповідно, й про невідповідність рішення відповідача принципам обґрунтованості та добросовісності рішення суб`єкта владних повноважень, дотримання яких перевіряється адміністративним судом відповідно до вимог пунктів 3, 5 частини другої статті 2 КАС України, що є підставою для скасування такого рішення.

Відповідно, вимога позивача про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 02 серпня 2019 року є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Що стосується вимог щодо зобов`язання відповідача зарахувати стаж роботи позивача до пільгового стажу та призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини третьої статті 114 Закону № 1058-IV, суд зазначає таке.

З практики Європейського суду витікає наступне: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Статтею 58 № 1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

З урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд дійшов до висновку про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно Закону № 1058-IV, з урахуванням висновку суду.

Правову позицію, що вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, у зв`язку з чим належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії на пільгових умовах, а не зобов`язання відповідача призначити таку пенсію позивачу, висловлено Верховним Судом у постанові від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17 (реєстраційний номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 72694515).

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми законодавства, якими регулюються спірні відносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Частиною восьмою статті 139 КАС України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Позивачем за подання до суду даного позову сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн як за одну вимогу немайнового характеру, що підтверджено квитанцією про сплату від 26.09.2019 № 55 (арк. спр. 3).

Разом з тим, з позовної заяви слідує, що позивачем заявлено декілька вимог немайнового характеру, які є пов`язаними між собою.

Відповідно, задоволення хоча б однієї вимоги немайнового характеру має наслідком стягнення судового збору у розмірі 768,40 грн на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 72, 77, 90, 94, 139, 241-246, 250, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов адвоката Степанової Ольги Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області (місцезнаходження: 93300, Луганська область, місто Попасна, вулиця Шкільна, будинок 2, код за ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області від 02 серпня 2019 року «Про відмову в призхначенні пенсії на пільгових умовах за віком згідно з пунктом 2 частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 ».

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24 липня 2019 року про призначення/перерахунок пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні вимог про зобов`язання зарахувати до пільгового стажу періоду роботи та призначити пенсію відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Пляшкова