Справа № 459/10/19
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/9096/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Качмара В. Я., Ніколіна В. В.,

з участю секретаря судового засідання - Михальської М. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 року у справі № 459/10/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації, Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області про визнання дій та бездіяльності протиправними, стягнення пені, інфляційних втрат та 3 % річних, -

суддя в 1-й інстанції - Кухар Н. А.,

час ухвалення рішення - 29.07.2019 року,

місце ухвалення рішення - м. Львів,

дата складання повного тексту рішення - 29.07.2019 року,

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідачів - Департаменту соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації, Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Червоноградської міської ради, в якому просив визнати дії та бездіяльність Департаменту соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації та Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області - протиправними за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання станом від 03 січня 2016 року по 26 вересня 2018 року у протизаконній невиплаті йому суми заборгованості 4522,00 грн., із урахуванням вимог постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2014 року № 138788/12/9104, яка набрала законної сили та існуючого боргу відповідачів у сумі 4522,00 грн., за період 03 січня 2016 року по 26 вересня 2018 року, на підставі "Розрахунку 3% річних, пені та індексу інфляційного збільшення боргу" від 02 січня 2019 року, який становить: 371,00 грн. - 3% річних, 3913,08 грн. - пені, 1577,32 грн. - інфляційне збільшення боргу, всього 5861,40 грн., та у протиправній невиплаті цього боргу у сумі 5861,40 грн. по даний час, станом на 02 січня 2019 року; сягнути з Департаменту соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації та Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання станом від 03 січня 2016 року по 26 вересня 2018 року у протизаконній невиплаті йому суми заборгованості 4522 00 грн., із урахуванням вимог постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2014 року у справі № 138788/12/9104, яка набрала законної сили та існуючого боргу відповідачів 1 і 2 у сумі 4522,00 грн., за період з 03 січня 2016 року по 26 вересня 2018 року, на підставі "Розрахунку 3% річних, пені та індексу інфляційного збільшення боргу" від 02 січня 2019 року по даний час, станом на 02 січня 2019 року; захистити права та законні інтереси позивача шляхом негайного стягнення з Департаменту соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації та Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області коштів загального існуючого боргу 5861,40 грн., (а також із урахуванням наростаючої суми зазначеного боргу після 02 січня 2019 року у подальшому у випадку несплати існуючої суми боргу) та звернути до негайного виконання рішення суду у цій справі про присудження виплати існуючого боргу 5861,40 грн., з Державного бюджету України або поза бюджетних державних фондів (в разі задоволення позову) по стягненні негайно всієї суми боргу існуючого боргу у розмірі 5861,40 грн., (як і всієї суми зазначеного боргу із урахуванням наростаючого); станом від 02 січня 2019 року та у подальшому щомісячно - у випадку протизаконного ненарахування, невиплати, нестягнення, чи несплати в його користь Департаментом соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації та Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області загального боргу сумою 5861,40 грн. відповідно до постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2014 року у справі № 138788/12/9104, яка набрала законної сили (у випадку позитивного для ОСОБА_1 задоволення позову) та при безпідставній невиплаті станом після 02 січня 2019 року і у подальшому існуючого боргу сумою у 5861,40 грн. (як і всієї суми зазначеного боргу із урахуванням наростаючого) за період з 03 січня 2016 року по 29 вересня 2018 року та у подальшому при злісному ігноруванні виконання грошового зобов`язання після 02 січня 2019 року нарахувати Департаменту соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації та Управлінню праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області щомісячно суму заборгованості із урахуванням 3% річних, пені та інфляційного збільшення боргу, аж до моменту цілковитого погашення заборгованості та до моменту виплати ОСОБА_1 , загального існуючого боргу сумою у 5861,40 грн. (із урахуванням наростаючого).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Відповідач - Управління праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради подало відзив на апеляційну скаргу, в якому вказало, що на виконання виконавчого листа (рішення суду) від 13 серпня 2014 року № 1327/2819/2012, виданого Червоноградським міським судом Львівської області, здійснено перерахунок щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2010 рік, та скеровано заяву у Департамент соціального захисту населення ЛОДА для проведення фінансування. Також зазначив, що грошовий дохід, зазначений в позовній заяві ОСОБА_1 , (щорічна разова грошова допомога до 5 травня), жодним нормативно - правовим актом України не визначений як такий, що підлягає індексації. Порядком №1078 нарахування сум індексації на виплати, які здійснюються за рішенням суду не передбачено. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідач - Департамент соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав, що при виконанні грошового зобов`язання, з урахуванням вимог постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2014 року № 138788/12/9104, щодо здійснення перерахунку та виплати недоплаченої щорічної грошової допомоги до 5 травня Департамент соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації керується чинним законодавством України. Крім того, зазначив, що нарахування індексації на допомоги разового характеру не передбачено. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач (апелянт) - ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржувану рішення та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Представник відповідача Департаменту соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації - Грицевич Н.Я. у судовому засіданні не погодилася з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Представник Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області Стойко О. В. у судовому засіданні 09 жовтня 2019 року проти доводів апеляційної скарги заперечила, у судове засідання 16 жовтня 2019 року не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у її відсутності за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиви на апеляційну скаргу в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є пенсіонером ОВС, інвалідом війни 3 групи, та отримує пенсію за вислугою років з 01 травня 2008 року.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2014 року у справі № 138788/12/9104 зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради здійснити перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 05 травня за 2010 рік з врахуванням виплачених сум.

Вказана постанова суду набрала законної сили 19 травня 2014 року.

30 вересня 2015 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 48859368 з примусового виконання виконавчого листа № 1327/2819/2012, виданого 13 серпня 2014 року виданого Червоноградським міським судом Львівської області, щодо зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради здійснити перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 недоплачену щорічну разову грошову допомогу до дня 05 травня за 2010 рік з врахуванням виплачених сум.

23 жовтня 2018 року позивач звернувся із інформаційним запитом до Департаменту Головного управління соціального захисту населення у Львівській області, Управління праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради.

У цьому запиті ОСОБА_1 зазначив, що 26 вересня 2018 року він отримав на картку "Ощадбанку" грошову суму у 4522,00 грн., яка була перерахована через Головне управління Державної казначейської служби у Львівській області на судове рішення - постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2014 року у справі № 138788/12/9104. Судове рішення набрало законної сили 19 травня 2014 року, проте Управління праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради (боржник) та Департамент ГУ соціального захисту населення у Львівській області злісно ігнорували у виплаті суми заборгованості у розмірі 4522,00 грн., станом аж до 26 вересня 2018 року, тому не сприяли у виплаті існуючого боргу, як і самостійно не виплачували аж до 26 вересня 2018 року існуючу суму боргу у розмірі 4522 грн.

В інформаційному запиті ОСОБА_1 просить терміново повідомити:

"1. Чому на добровільних засадах та на якій правовій підставі йому протиправно невиплачено Департаментом Головного управління соціального захисту населення у Львівській області чи Управління праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради пеню 3% річних та інфляцію за прострочення виконання грошового зобов`язання у сумі 4522,00 грн. ( а саме: з 19 травня 2014 року (набрання законної сили постановою Львівського апеляційного адміністративного суду у справі № 138788/12/9104 (справа № 1327/2819/2012) до 26 вересня 2018 року) якою пропоную виплатити на добровільних засадах у запобігання майбутнього судового позову;

2. Коли саме на добровільних засадах ОСОБА_1 буде виплачено Департаментом Головного управління соціального захисту населення у Львівській області чи Управління праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради пеню 3% річних інфляції за прострочення виконання грошового зобов`язання у суму 4522,00 грн. (а саме: з 19 травня 2014 року (набрання законної сили постановою Львівського апеляційного адміністративного суду у справі № 138788/12/9104 (справа № 1327/2819/2012) до 26 вересня 2018 року), які пропоную виплатити на добровільних засадах шляхом перерахунку на картку "Ощадбанку" у запобіганні майбутнього судового позову."

Листом від 26 жовтня 2018 року Управління праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради повідомило позивача про те, що на виконання виконавчого листа (рішення суду) від 13 серпня 2014 року № 1327/2819/2012, виданого Червоноградським міським судом Львівської області, управлінням праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради ОСОБА_3 А. здійснено перерахунок щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2010 рік, та скеровано заявку в департамент соціального захисту населення ЛОДА для проведення фінансування. Відповідно до абз.2 пп.1 п.9 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України та п.3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за черговістю надходження таких рішень.

Листом від 21 грудня 2018 року № 02-9654 Департамент соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації повідомив позивача про те, що відповідно до ч.1, 2 ст.5 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в ч.4 ст.4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Компенсація за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу нараховується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Крім того, зазначено, що нарахування індексації на допомоги разового характеру не передбачено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Департамент соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації та Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області не наділені повноваженнями щодо нарахування та виплати компенсації в зв`язку із порушенням строків виплати за рішеннями суду. Крім того, постановою суду прийнято рішення зобов`язального характеру, а не про стягнення коштів, отже норми Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" не можуть бути застосовані до даних правовідносин. При цьому, позивач не є кредитором у спірних правовідносинах, тому положення ч.2 ст.625 ЦК України, які передбачають цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання, застосуванню не підлягають.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильними, законними та обґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно зі ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Ч.2 ст.14 КАС України передбачає, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно з ч.2 ст.372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Ч.4 цієї статті передбачає, що примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Вказаним Законом, крім органів державної виконавчої служби, визначено інші органи, до повноважень яких віднесено виконання рішень судів.

Так, ч.2 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження", та особливості їх виконання, встановлює Закон України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Згідно з ч.1 ст.3 цього Закону виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Ч.2 ст.3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" передбачає, що стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду. Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.4 ст.3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.

Згідно з ч.1,2 ст.5 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Компенсація за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу нараховується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Колегія суддів звертає увагу на те, шо саме Державною казначейською службою України згідно з ч.1 ст.3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" здійснюється виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган.

З системного аналізу вищевказаних правових норм можна дійти висновку про те, що відповідно до наданих органам Державної казначейської служби України повноважень, останні зобов`язані вживати дійсні та повні заходи щодо виконання судових рішень про стягнення з державних органів коштів (майна), і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що Департамент соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації, та Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області не наділені повноваженнями щодо нарахування та виплати компенсації в зв`язку із порушенням строків виплати за рішеннями суду.

Крім того, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно вказав, що норми Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" не можуть бути застосовані до даних правовідносин, оскільки постановою суду прийнято рішення зобов`язального характеру - здійснити перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 недоплачену щорічну разову грошову допомогу, а не про стягнення коштів.

При цьому, виплата компенсації в розмірі трьох відсотків річних передбачена лише у разі не перерахування коштів протягом трьох місяців за рішенням суду про стягнення коштів, а не зобов`язального характеру.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав до застосування до спірних правовідносин вимог ст.625 ЦК України, виходячи з наступного.

Ст.625 ЦК України розміщена в розділі «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 цього Кодексу і визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання та поширює свою дію на всі види зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні правовідносини з виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При розгляді справ про передбачену ст.625 ЦК України відповідальність за порушення грошового зобов`язання необхідно з`ясувати: чи існує зобов`язання між сторонами, чи це зобов`язання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобов`язання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті.

Передбачена ст.625 ЦК України норма не застосовується до трудових правовідносин (заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва), сімейних та інших правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством.

Разом з тим, зі змісту заявленого позову вбачається, що спірні правовідносини виникли з приводу виконання судового рішення в адміністративній справі - постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2014 року у справі № 138788/12/9104, а саме: спір виник у зв`язку з тривалим, на думку позивача, невиконанням рішення суду про зобов`язання України перерахувати та виплатити йому одноразову грошову допомогу відповідно до ст.9, 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження».

Таким чином, оскільки спірні правовідносини виникли у зв`язку з виконанням судового рішення, то до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (ст.625 ЦК України).

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позовних вимог.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів вважає, що інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. 242, 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 року у справі № 459/10/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді В. Я. Качмар
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 21 жовтня 2019 року.