Справа № 206/4807/19
Суддя: Кушнірчук Р. О.
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 206/4807/19
Провадження 2-а/206/85/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Кушнірчука Р.О.,

при секретареві Савченко І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Херсонській області лейтенанта поліції Іваніцького Ігоря Вікторовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАВ №1419544 від 13 серпня 2019 року та закриття провадження у справі.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 13.08.2019 року він на своєму автомобілі Мерседес Бенц Атего державний номерний знак НОМЕР_1 рухався з міста Дніпро до м. Одеси, по автодорозі М14 Маріуполь - Одеса. На 203 км даної автодороги близько 3:59 позивач був безпідставно та в порушення вимог ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» зупинений відповідачем, який не вказав причину зупинки та в подальшому працівник поліції враховуючи ті обставини, що даний автомобіль вантажний став наполягати на проходженні вагового контролю. Він під`їхав до вагового контролю, який на той час був закритий та перед ним стояли огороджувальні конуси та зупинився. В тому місці відстань від конусів, які закривали заїзд на ваговий комплекс та пішохідною розміткою становить менше 20 метрів, в той час як довжина транспортного засобу становить 12 метрів. Зупинившись перед ваговим комплексом він став чекати коли його відкриють, однак відповідач підійшов та став вимагати надати йому документи. Позивач зауважив, що спочатку я пройду зважування, а потім надам йому техпаспорт для того, щоб він пересвідчився, що в нього не має перенавантаження, однак останній став вимагати ТТН, без будь яких на те причин. Після подання скарги позивач скерував на ваговий комплекс транспортний засіб, де виявилось відсутність порушення вагових параметрів, однак відповідач став вимагати надання йому документів для оформлення адміністративного матеріалу за порушення правил зупинки. Таким чином позивач вважає, що порушень правил зупинки з його боку не було, а навпаки дані події відбулися з вини працівника поліції, який змусив його скерувати транспортний засіб на закритий ваговий комплекс, а відстань між ваговим комплексом та пішохідним переходом менша аби вмістити туди транспортний засіб з дотриманням правил дорожнього руху. Тим більше, що зупинка була зумовлена діями працівника поліції, а не його власними, так як вимагала обов`язкового заїзду на закритий ваговий комплекс попри його бажання, а від так відсутній суб`єктивний критерій складу правопорушення вираженого у вигляді умислу чи необережності, що є обов`язковим при визначені кваліфікації дій. Позивач вважає, що дії інспектора щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення постанови про накладення на мене адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 122. КУпАП, є протиправними, а постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП вважає такою, що винесена бездоказово та заснована на припущеннях.

Ухвалою суду від 02 вересня 2019 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 10 вересня 2019 року відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Зазначив, що вимоги інспектора патрульної поліції були незаконними, а тому винесена ним постанова підлягає скасуванню.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час розгляду справи повідомлявсь належним чином, однак про причини своєї неявки суд не повідомив, з заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався, відзив на позов не надіслав та доказів на підтвердження законності своїх дій не надав.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасників справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд, заслухав доводи позивача, дослідивши матеріали адміністративної справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 13 серпня 2019 року інспектором 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Херсонській області лейтенантом поліції Іваніцьким Ігорем Вікторовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 1419544, відповідно до якої ОСОБА_1 здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 метрів від пішохідного переходу чим порушив п. 15.9.г ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, за що накладено адміністративне стягнення у розмірі 255 гривень.

Вищевказану постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, позивач вважає незаконною.

Диспозицією ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Аналізуючи положення наведеної процесуальної норми, виходячи із суті позовних вимог, під час розгляду даної категорії справ відповідачу належить довести правомірність своїх дій та бездіяльності.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з матеріалів справи, жодних доказів (відео або фото фіксації правопорушення, пояснень позивача, свідків тощо) на підтвердження обставини вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення відповідачем суду не надано.

Відповідач обставин, на які посилається позивач не спростував, будь-яких доказів, які підтверджують правомірність прийнятого рішення суду не надав. З огляду на належне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи суд вважає, що останній мав можливість реалізувати зазначене процесуальне право з метою виконання процесуального обов`язку покладеного на нього в силу ч. 2 ст. 77 КАС України.

Таким чином, приймаючи до уваги, що відповідачем не надано доказів на підтвердження вчинення адміністративного правопорушення позивачем та вини останнього, суд дійшов до висновку про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАВ №1419544 від 13 серпня 2019 року.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, лише залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін або скасувати його рішення при цьому надіславши справу на новий розгляд до компетентного органу чи закрити справу про адміністративне правопорушення.

За викладених вище обставин суд приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП підлягає закриттю.

З приводу стягнення з відповідача на користь позивача суми судових витрат суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 134 КАСУ для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З огляду на те, що позивачем не надано до суду доказів витрат на правничу допомогу, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні зазначеної вимоги.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 134, 242-246, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 гривень по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №1419544 від 13 серпня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду, у відповідності до ст.ст. 286, 297 та пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень КАС України, подається до Третього апеляційного адміністративного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження у відповідності до ч. 2 ст. 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Р.О. Кушнірчук