Справа № 260/1226/19
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2019-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

17 жовтня 2019 року м. Ужгород№ 260/1226/19
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Луцович М.М.

при секретарі судових засідань Симканич Ю.В.

та осіб, що беруть участь у справі:

позивача - ОСОБА_1 ;

представника позивача - ОСОБА_2 ;

представника відповідача - Міськова Н.В.;

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з 30.06.1993 р. по 31.03.2018 р. отримував пенсію за вислугу років. 13.03.2018 р. позивач звернувся до відповідача із заявою на перехід із пенсії за вислугу років на пенсію за віком. Позивачеві було призначено пенсію за віком, однак в січні 2019 року відповідач повідомив позивача про те, що відбулася помилка при автоматизованому перерахунку пенсії, оскільки у зв`язку з уточненням розрахункових показників середньої заробітної плати програмним забезпеченням помилково застосовано усереднений показник середньої зарплати у галузях економіки за 2016 -2017 роки на рівні 5377.90 грн., що призвело до завищення розміру пенсії з 13.03.2018 року, а тому працівники відповідача просили позивача звитися в управління та усунути помилку шляхом написання відповідної заяви з стягненням 10% від суми пенсії до повного погашення переплати. Позивач вказує, що будучи необізнаним в законодавстві та на прохання працівника відповідача він підписав відповідну заяву 16.01.2019 року. Однак, в подальшому позивач подав до відповідача заяву від 15.07.2019 року про відкликання підписаної ним заяви щодо відрахування він його пенсії щомісячно 500 грн., до повного погашення заборгованості. 26.07.2019 року відповідач повідомив позивача, що утримання припинено та пенсію буде виплачено в повному розмірі без утримань, повернуто раніше утриману суму за період з 15.07.2019 року по 31.07.2019 року та листом від 16.08.2019 року №543/М-99- 01 відповідач повідомив позивача, що буде дано доручення повернути раніше утриману суму за період з 01.02.2019 року по 14.07.2019 року. Позивач наголошує, що відповідач під час нарахування пенсії застосував показник середньомісячного заробітку та коефіцієнт середньої заробітної плати за 2014, 2015, 2016 роки, відтак порушив його права, оскільки повинен був нарахувати та виплачувати пенсію із розрахунку середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки. Таким чином, позивач зазначав, що при здійсненні переходу з одного виду пенсії на інший вид пенсії, які є різними як за призначенням так за перерахунком пенсії, відповідач повинен був застосувати розмір середньої заробітної плати (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, виходячи із розміру заробітної плати за 2016-2017 роки.

В судовому засіданні позивач та представник позивача просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, з мотивів викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з мотивів викладених у відзиві на позов, вказавши на те, що позивач до 31.03.2018 року отримував пенсію згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", однак з 13.03.2018 р., при настанні пенсійного віку, згідно заяви та поданих документів позивач отримує пенсію по віку. При призначенні пенсії позивачеві для розрахунку середньомісячного заробітку для обчислення пенсії було застосовано показник середньомісячного заробітку за 2016 рік, який застосовувався при осучасненні розмірів пенсій з 01.10.2017 р. і становив 3764,60 грн. Однак, представник відповідача зазначав, що при проведенні масового перерахунку, у зв`язку з уточненням показників заробітної плати програмним забезпеченням помилково застосовано показник середньої заробітної плати у галузях економіки за 2016-2017 роки на рівні 5377,90 грн., що призвело до завищення позивачеві розміру пенсії з 13.03.2018 року, проте у автоматичному розрахунку пенсії зазначено застосування показника на рівні 3764,40 грн. Так, при перевірці проведеного масового перерахунку, у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб згідно Закону України «Про Державний бюджет на 2018 рік» у грудні 2018 року, відповідачем було виявлено помилку у перерахованому розмірі та пенсійну справу позивача приведено у відповідність до чинного законодавства, зокрема виведено суму переплати пенсії та відповідно до письмової заяви позивача розпочато утримання переплати. Представник відповідача наголошував, що правом на пенсію за віком на загальних підставах позивач скористався 30.06.1993 року, коли йому було первинно призначено пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відтак з 31.03.2018 року було здійснено не первинне призначення пенсії позивачеві, а перехід з одного виду пенсії на інший. Таким чином, представник відповідача наголошував, що відповідач діяв у межах наданих повноважень та у спосіб визначений законодавством України, а тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач з 30.06.1993 року до 31.03.2018 року отримував пенсію за вислугу років згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

З 13.03.2018 року, при настанні пенсійного віку, згідно поданої заяви та наданих документів позивача було переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Так, відповідачем для розрахунку середньомісячного заробітку для обчислення пенсії позивача було застосовано показник середньомісячного заробітку за 2016 рік, який застосовувався з 01.10.2017 року і становив 3764,60 грн. та після проведеного розрахунку пенсії її розмір було встановлено на рівні 5208,40 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач вказує, що при проведенні масового перерахунку, у зв`язку з уточненням показників заробітної плати, програмним забезпеченням було помилково застосовано показник середньої заробітної плати у галузях економіки за 2016-2017 роки на рівні 5377,90 грн., а тому позивачеві було завищення розмір пенсії з 13.03.2018 року, однак у автоматичному розрахунку пенсії зазначено застосування показника на рівні 3764,40 грн.

Таким чином, відповідач повідомив позивача про наявність переплати пенсії.

Згідно Рішення Ужгородського об`єднаного УПФУ (правонаступник - Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області) про утримання сум пенсій, надміру виплачених пенсіонерам внаслідок зловживань з їх сторони від 05.02.2019 року №3, зазначено, що у зв`язку з невірним застосуванням середньої заробітної плати за рік, що передує зверненню за пенсією - виникла переплата пенсії позивачеві у розмірі 19563,52 грн., що утворилася за період з 13.03.2018 року по 31.12.2018 року (а.с. 32).

Так, відповідачем було розпочато утримання переплати з пенсії позивача, згідно поданої позивачем заяви від 16.01.2019 року, а саме: 10% від пенсії (а.с. 31-32).

В подальшому позивач надав до відповідача заяву від 15.07.2019 року, згідно якої відкликав подану ним заяву щодо відрахування з пенсії щомісячно 500 грн. до повного погашення заборгованості (а.с. 16).

Відповідач, згідно листа від 26.07.2019 року №482/М-99-01 повідомив позивача, що утримання переплати з пенсії буде припинено відповідно до поданої ним заяви від 15.07.2019 року та в найближчий виплатний період пенсію позивачеві буде виплачено в повному розмірі без утримань та повернуто раніше утриману переплату за період з 15.07.2019 року по 31.07.2019 року (а.с. 20).

Також, позивач подав до відповідача заяву від 02.08.2019 року про здійснення перерахунку його пенсії з моменту поданої заяви про перехід з одного виду пенсії на інший з дотриманням вимог ст.ст. 27, 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", тому числі застосувавши показник середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески за 2016 та 2017 роки (а.с. 17).

Відповідач, згідно листа від 16.08.2019 року №5432/М-99-01 повідомив позивача, що Законом України №2148-VIII від 03.10.2017 року передбачено, що з 01.10.2017 року для раніше призначених пенсій застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015, 2016 роки (3764,40 грн.), оскільки попередній вид пенсії позивачеві було призначено в 1993 році, при переведенні на пенсію за віком було правомірно застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні 3764,40 грн. (а.с. 22).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Статтею 5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) визначено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону №1058-IV виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Відповідно до п. 1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1 (далі - Порядок №22-1), заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України.

У частині 1 статті 9 Закону України №1058-IV зазначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

При цьому статтею 10 Закону України №1058-IV гарантовано особі право вибору пенсійних виплат.

Відповідно до ст.10 Закону України №1058-IV, передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Кожна наступна зміна виду пенсії є переведенням або переходом з одного виду пенсії на інший, а не новим її призначенням, оскільки в практиці застосування пенсійного законодавства не існує поняття другого, третього, подальшого або іншого призначення пенсії. Законодавець оперує лише поняттям призначення пенсії, яким є первинне її призначення та поняттям переведення пенсії з виду на вид, яким є всі подальші зміни виду пенсії.

Статтею 26 Закону України №1058-IV визначено умови призначення пенсії за віком і встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.

Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України №1058-IV розмір пенсії за віком визначається за формулою:

П = Зп * Кс, де:

П - розмір пенсії, у гривнях;

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;

Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Згідно ч. 2 ст. 40 Закону України №1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn );

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Відтак, при визначенні розміру пенсії за Законом України №1058-IV розмір середньої заробітної плати (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в України, з якої сплачені страхові внески, слід застосовувати, виходячи із розміру заробітної плати за 2016-2017 роки.

Частиною третьою статті 45 Закону України №1058-IV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Таким чином, частиною третьою статті 45 Закону України №1058-IV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Тому, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Як встановлено в ході розгляду справи по суті та підтверджується матеріалами справи, позивачеві з 30.06.1993 року було призначено пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" він звернувся згідно зави від 13.03.2018 року вперше.

Таким чином, у даному випадку має місце саме призначення іншої пенсії за іншим законом, а не переведення з одного на інший вид пенсії в межах одного Закону, а тому суд приходить висновку, про відсутність у відповідача підстав для застосування до спірних відносин положень ч. 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Отже, у випадку, коли особі було призначено пенсію за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" у подальшому при розрахунку пенсії за віком за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" такій особі показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія за вислугу років.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові по справі №127/18159/17 (провадження №К/9901/3138/17) від 06.03.2018 року.

Враховуючи вище викладене суд приходить висновку, що відповідачем було протиправно не здійснено призначення та перерахунок позивачеві пенсії за віком з 13.03.2018 року відповідно до вимог статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ч. 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№ 25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства ("STRETCH v. THE UNITED KINGDOM " № 44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини "Фон Мальтцан та інші проти Німеччини"). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність ("MALTZAN (FREIHERR VON) AND OTHERS v. GERMANY " № 71916/01, 71917/01 та 10260/02).

Згідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. 241, ч. 3 ст. 243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

2. Визнати неправомірні дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо нездійснення призначення та перерахунку ОСОБА_1 пенсії за віком з 13.03.2018 р. відповідно до вимог статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити призначення та перерахунок ОСОБА_1 пенсії за віком з 13.03.2018 р. відповідно до вимог статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки та провести відповідну доплату недоодержаного розміру пенсії.

4. Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду в строки визначені ст. 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається у відповідності до вимог п. 15.5 ч. 1 Розділу VІІ "Перехідні положення" КАС України.

СуддяМ.М. Луцович

Відповідно до ч. 3 ст. 243 КАС України рішення суду у повному обсязі складено та підписано 22.10.2019 року.