Справа № 351/1038/18
Суддя: Собко В. М.
Дата ухвалення: 2019-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 351/1038/18
Номер провадження №2-а/351/3/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді - Собка В.М. ,

секретар - Нагірняк В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції України в Івано-Франківській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 12 жовтня 2017 року ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції України в Івано-Франківській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 12.10.2017р.

Позовні вимоги мотивула тим, що згідно Постанови №123/1009/т6/2017 від 12.10.2017р., яку позивачка отримала 17.05.2018р. у відповідь на її звернення, із Управління ДАБІ в Івано-Франківській області, її було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.96 КУпАП та не неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400,00 грн., однак позивачка вважає, що застосування до неї штрафних санкцій проведено неправомірно, з грубим порушенням чинного законодавства. В обгрунтування такої позиції позивачка зазанчила, що 06.10.2017р. відповідачем Управлінням ДАБІ України в Івано-Франківській області проведено позапланову перевірку очолюваного позивачкою ДП «Нафтаекспрессервіс» з питань дотримання вимог законодавства в сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на об`єкті: «Реконструкція існуючої АЗС з встановленням стаціонарного автомобільного газозаправного пункту по АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 с АДРЕСА_1 р- АДРЕСА_3 », результати якої зазначені у Акті (без дати) щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства в сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт, яким встановлено, що ДП «Нафтаекспрессервіс» виконано роботи з реконструкції існуючої АЗС, шляхом виконання будівельн-монтажних робіт з встановлення газового модуля без отримання дозволу на виконання будівельних робіт, за наслідками якої 12 жовтня 2017 року було винесено постанову №12/1009/т5/2017 ДП «Нафтаекспрессервіс» притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого абз.3 п.3 ч.2 ст.2 ЗУ «Про відповідальність за порушення у сфері містобудівної діяльності», із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1515600,00 грн., де суть правопорушення зводиться до того, що підприємство здійснило, без дозволу про початок будівельних робіт, реконструкцію існуючої АЗС, з встановлення стаціонарного автомобільного газозаправного пункту по вул. О АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , чим порушило вимоги ч.1 ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Позивачка зазначає, що постанова про накладення фінансової санкції на ДП «Нафтаекспрессервіс» отримана підприємством 31 жовтня 2017 року і оскаржена в судовому порядку. Із вказаного вбачається, що обидві постанови приймалися в один день, однак, оскаржувана постанова про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності одночасно із постановою про накладення фінансової санкції на ДП «Нафтаекспрессервіс» на підприємство не направлялися.

На підставі наведеного позивачка зазначає, що її притягнуто до адміністративної відповідальності, як посадову особу суб`єкта господарювання, що порушив законодавство про містобудування. згідно Акту перевірки, порушення підприємством містобудівного законодавства полягає у тому, що ДП «Нафтаекспрессервіс» без дозволу про початок будівельних робіт встановило стаціонарний автомобільний газозаправний пункт по вул. О. АДРЕСА_1 , 130 в с. Старі Кути АДРЕСА_1 району. Отже, в даному випадку, мова іде не про будівельні роботи, а про роботи зі встановлення стаціонарного автомобільного газозаправного пункту. При цьому Акт перевірки не містить ніякого посилання на те, що встановлення газозаправного пункту супроводжувалося будь-якими будівельними або підготовчими роботами, а також не містить ні переліку цих робіт, а ні визначення їх обсягу.

У зв`язку із викладеним вважаю, що адміністративне стягнення на неї накладено безпідставно, оскільки встановлення стаціонарного автомобільного газозаправного пункту по вул. О. Кобилянської, 130 в с. Старі Кути Косівського району, проведено у повній відповідності із вимогами чинного законодавства, оскільки модульний Заправник газу стаціонарний (ЗГС) типу «LPG -10», є закінченим заводським виробом який виготовлений відповідно до технічних умов ТУ У 33.3-4-2003 «Стаціонарні заправники газом» та технічною документацією, що погоджена і затверджена в установленому порядку, його монтаж проведено у відповідності із Проектом реконструкції існуючої АЗС з встановленням стаціонарного автомобільного газозаправного пункту по вул. Кобилянської, 130, с. Старі Кути Косівський район, Івано-Франківська область, встановлення Заправника газу стаціонарного (ЗГС) типу «LPG -10» проведено без жодних додаткових (підготовчих) будівельних робіт на території існуючої АЗС, факт виконання таких робіт не зафіксовано Актом перевірки, вважаю, що Заправник газу стаціонарний (ЗГС) типу «LPG -10» по вул. Кобилянської. 130 у с. Старі Кути Косівського району не може вважатися об`єктом будівництва. За таких умов ДП «Нафтаекспрессервіс» не є суб`єктом містобудування і не може нести відповідальність за порушення у сфері містобудівного законодавства, а тому позивачку, як посадову особу ДП «Нафтаекспрессервіс», притягнуто до адміністративної відповідальності безпідставно.

Таким чином позивачка просить поновити їй строк на оскарження постанови відповідача від 12 жовтня 2017 року та скасувати постанову від №123/1009/т6/2017 від 12.10.2017р.

Представник позивачки В ОСОБА_2 подав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених у позовній заяві, позов просив задоволити, справу просив розглядати у відсутності позивачки та її представника.

Представник відповідача подав до суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду на підставі того, що примірник оскаржуваної постанови направлявся позивачці поштовою кореспнденцією з повідомленням про вручення, яка повернулася до відправника із відміткою про неможливість вручення за закінченням терміну зберігання, однак у судове засідання не з`явився, жодних пояснень по суті позовних вимог суд не представив.

Згідно ч.3 ст.268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої інстанції.

Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суд, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх докази, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ч.1 ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Відповідно до п.5 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011р. №553, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Судом встановлено, що: Постанову №123/1009/т6/2017 від 12.10.2017р., із Управління ДАБІ в Івано-Франківській області позивачка отримала 17.05.2018р.; згідно Постанови №123/1009/т6/2017 від 12.10.2017р. ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.96 КУпАП та не неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400,00 грн.; згідно Акту (без дати) щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства в сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт 06.10.2017р. Управлінням ДАБІ України в Івано-Франківській області проведено позапланову перевірку очолюваного ОСОБА_1 ДП «Нафтаекспрессервіс» з питань дотримання вимог законодавства в сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на об`єкті: «Реконструкція існуючої АЗС з встановленням стаціонарного автомобільного газозаправного пункту по АДРЕСА_2 р- АДРЕСА_3 », та встановлено, що ДП «Нафтаекспрессервіс» виконано роботи з реконструкції існуючої АЗС, шляхом виконання будівельно-монтажних робіт з встановлення газового модуля без отримання дозволу на виконання будівельних робіт, при цьому Акт перевірки не містить ніякого посилання на те, що встановлення газозаправного пункту супроводжувалося будь-якими будівельними або підготовчими роботами, а також не містить ні переліку цих робіт, а ні визначення їх обсягу; Згідно постанови №12/1009/т5/2017 від 12.10.2017р. ДП «Нафтаекспрессервіс» притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого абз.3 п.3 ч.2 ст.2 ЗУ «Про відповідальність за порушення у сфері містобудівної діяльності», із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1515600,00 грн., за здійснення, без дозволу про початок будівельних робіт, реконструкцію існуючої АЗС, з встановлення стаціонарного автомобільного газозаправного пункту по АДРЕСА_4 . АДРЕСА_2 , чим порушило вимоги ч.1 ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»; Згідно із договором оренди від 14.01.2016р. ДП «Нафтаекспрессервіс» орендувало у ТзОВ «Захід» бетонований майданчик, на якому розмістили газозаправний пункт отже роботи по влаштуванню фундаменту для встановлення газозаправного пункту виконувати не виконувались; Відповідно до рішенням науково-технічної Ради Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 10 грудня 2015 № 88 схвалено до використання Методичний посібник «Деякі особливості визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності об`єктів будівництва», у якому зазначено, що «контейнерні АЗС, виготовлені як цілісний заводський виріб, відповідно до затверджених у встановленому порядку технічних умов з обов`язковим забезпеченням системами блисковкозахисту, очищення стоків, тощо, та розміщені на ділянці, забезпеченій інженерною інфраструктурою, що дає можливість підключення та функціонування АЗС без виконання будівельних робіт не є об`єктом будівництва»; Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.02.2019р. визнано протиправною та скасовано постанову Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції України в Івано-Франківській області "Про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" №12/1009/т5/2017 від 12.10.2017, при цьому у рішенні зазначено, що згідно висновку №886 від 21.12.2018 будівельно-технічної експертизи, призначеної в адміністративній справі, заправник газу стаціонарного типу "LPG-10" за №16-031 ДП "Нафтаекспрессервіс", який був встановлений на орендованій бетонній площадці (відповідно до договору оренди за №01012016 від 01.01.2016) за адресою: с. Старі Кути АДРЕСА_5 Косівського району Івано-Франківської області по вул. О.Кобилянської, 130, є заводським виробом, виготовленим товариством з обмеженою відповідальністю «Полтавахіммаш», а його встановлення не передбачало виконання будівельних робіт, тому заправник газу стаціонарного типу "LPG-10" за №16-031 не відноситься до об`єктів будівництва, роботи по встановленню заправника газу стаціонарного типу "LPG-10" за адресою: с. Старі Кути, Косівського району Івано-Франківської області по вул. О.Кобилянської, 130, не відносяться до будівельних робіт.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності встановлює Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності", який спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України "Про оцінку впливу на довкілля", підключення об`єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після отримання дозволу на виконання будівельних робіт.

Дозвіл на виконання будівельних робіт видається органами державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви. За наявності дозволу на виконання будівельних робіт отримання замовником та генеральним підрядником чи підрядником (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) інших документів дозвільного характеру для виконання будівельних робіт та видалення зелених насаджень у межах будівельного майданчика не вимагається (ч.2 ст.37 ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності").

Згідно абзацу 3 пункту 3 частини 2 статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» суб`єкти містобудування, які є замовниками будівництва об`єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за такі правопорушення, зокрема, виконання будівельних робіт без отримання дозволу на їх виконання: на об`єктах, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із значними наслідками (СС3), - у розмірі дев`ятисот прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Таким чином, для вирішення правомірності застосування до позивача штрафних санкції потрібно з`ясувати чи належить заправник газу стаціонарного типу «LPG-10» по вул. Кобилянської, 130, в с. Старі Кути Косівського р-ну Івано-Франківської обл., до об`єктів будівництва, оскільки якщо заправник газу стаціонарного типу не є об`єктом будівництва в розумінні Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», то відсутні підстави для нарахування штрафних санкції представниками відповідачів, позаяк до повноважень вказаних контролюючих органів не належать повноваження з перевірки дотримання правил безпеки на об`єктах підвищеної небезпеки, які не є об`єктами будівництва.

Згідно ч.1 ст.4 ЗУ «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» визначено перелік об`єктів містобудування, а саме: об`єктами містобудування на державному та регіональному рівнях є планувальна організація території, система розселення, система взаємопов`язаного комплексного розміщення основних об`єктів промисловості, транспорту, інженерної та соціальної інфраструктури, функціональне зонування території України, її частин (груп областей), території Автономної Республіки Крим, областей, адміністративних районів. Об`єктами містобудування на місцевому рівні є планувальна організація території населеного пункту, його частини (групи земельних ділянок) зі спільною планувальною структурою, об`ємно-просторовим рішенням, інженерно-транспортною інфраструктурою, комплексом об`єктів будівництва, що визначаються відповідно до: у населених пунктах - меж населених пунктів, їх функціональних зон (селищної, промислової тощо), житлових районів, мікрорайонів (кварталів), приміських зон відповідно до містобудівної документації на місцевому рівні; за межами населених пунктів - меж приміських зон, а також функціональних зон відповідно до містобудівної документації на регіональному рівні. Об`єктами будівництва є будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси та частини, лінійні об`єкти інженерно-транспортної інфраструктури. До об`єктів будівництва не належать нафтові і газові свердловини та об`єкти їх влаштування.

В свою чергу, термін "об`єкт будівництва" визначено в ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво». Так, об`єкт будівництва - це будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси або їх частини, лінійні об`єкти інженерно-транспортної інфраструктури.

Будівлі - це наземні споруди, у яких передбачені приміщення, призначені для якої-небудь діяльності людей. Інженерні споруди призначені для якихось суто технічних цілей, оскільки в них відсутні приміщення або вбудовані в них приміщення не визначають їхнього основного призначення.

Згідно розділу 1 «Державного Класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000», затвердженого наказом Держстандарту України від 17.08.2000 №507, визначено, що об`єктами класифікації в ДК 018-200 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Споруди - це будівельні системи, пов`язані з землею, які створені з будівельних матеріалів, напівфабрикатів, устаткування та обладнання в результаті виконання різних будівельно-монтажних робіт.

Будівлі - це споруди, що складаються з несучих та огороджувальних або сполучених (несучо-огороджувальних) конструкцій, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначені для проживання або перебування людей, розміщення устаткування, тварин, рослин, а також предметів. До будівель відносяться: житлові будинки, гуртожитки, готелі, ресторани, торговельні будівлі, промислові будівлі, вокзали, будівлі для публічних виступів, для медичних закладів та закладів освіти тощо.

Інженерні споруди - це об`ємні, площинні або лінійні наземні, надземні або підземні будівельні системи, що складаються з несучих та в окремих випадках огороджувальних конструкцій і призначені для виконання виробничих процесів різних видів, розміщення устаткування, матеріалів та виробів, для тимчасового перебування і пересування людей, транспортних засобів, вантажів, переміщення рідких та газоподібних продуктів тощо. Інженерні споруди класифікуються в основному за інженерним задумом, що визначається цільовим призначенням об`єкта. До інженерних споруд відносяться: транспортні споруди (залізниці, шосейні дороги, злітно-посадкові смуги, мости, естакади тощо), трубопроводи та комунікації, дамби, комплексні промислові споруди, спортивні та розважальні споруди тощо.

Відповідно до пункту 2 Національного стандарту №2 "Оцінка нерухомого майна", затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 року за № 1442 далі - Стандарт №2): будівлі - земельні поліпшення, в яких розташовані приміщення, призначені для перебування людини, розміщення рухомого майна, збереження матеріальних цінностей, здійснення виробництва тощо; споруди - земельні поліпшення, що не належать до будівель та приміщень, призначені для виконання спеціальних технічних функцій (дамби, тунелі, естакади, мости тощо).

Визначення земельного поліпшення викладено в підпункті 14.1.75 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України та є результатом будь-яких заходів, що призводять до зміни якісних характеристик земельної ділянки та її вартості. До земельних поліпшень належать матеріальні об`єкти, розташовані у межах земельної ділянки, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни призначення, а також результати господарської діяльності або проведення певного виду робіт (зміна рельєфу, поліпшення ґрунтів, розміщення посівів, багаторічних насаджень, інженерної інфраструктури тощо).

З системного аналізу наведених норм права вбачається, що головною властивістю будівель, споруд, інженерних споруд є їхня пов`язаність з землею. Тобто, будь-які заходи з переміщення цих об`єктів призведуть до їхнього знецінення та зміни призначення.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що заправник газу стаціонарного типу "LPG-10" за адресою: с. Старі Кути, Косівського району Івано-Франківської області по вул. О.Кобилянської, 130, є заводським виробом і виготовлений відповідно до технічних умов та технічної документації, що погоджена і затверджена в установленому порядку, - не відноситься до об`єктів будівництва, у розумінні містобудівного законодавства, а є лише заводським виробом, роботи з його встановлення не відносяться до будівельних робіт, у зв`язку з чим такий заправник газу стаціонарного типу "LPG-10" не потребує дозволу чи погодження від органів Державної архітектурно-будівельної інспекції України.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Окрім цього, слід зазначити, що відповідно до частини 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на вищевказане, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправною та скасування постанови Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції України в Івано-Франківській області "Про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" №12/1009/т6/2017 від 12.10.2017.

Частина 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної архітектурно-будівельної інспекції України на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 704,80 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження Постанови Управління державної архітектурно-будівельної інспекції України в Івано-Франківській області "Про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" №12/1009/т6/2017 від 12.10.2017.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції України в Івано-Франківській області (вул. Франка, 4, м. Івано-Франківськ, 76018) "Про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" №12/1009/т6/2017 від 12.10.2017.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної архітектурно-будівельної інспекції України (код 37471912, Бульвар Лесі Українки, 26, м. Київ, 01133) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_1 ») сплачений судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного суду Собко В.М.