Справа № 800/271/17
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

16 жовтня 2019 року

Київ

справа №800/271/17

адміністративне провадження №П/9901/407/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Бевзенка В.М., Данилевич Н.А., Желтобрюх І.Л., Шарапи В.М.,

секретар судового засідання - Носенко Л.О.,

за участю: позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - Склярук Ю.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України з позовом до Вищої ради правосуддя (далі - ВРП), в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив скасувати:

рішення Першої Дисциплінарної палати ВРП від 17 березня 2017 року №528/1дп/15-17 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності;

рішення ВРП від 6 червня 2017 року №1412/0/15-17 про залишення без змін рішення Першої Дисциплінарної палати ВРП від 17 березня 2017 року № 528/1дп/15-17;

рішення ВРП від 1 серпня 2017 року №2321/0/15-17 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Соснівського районного суду міста Черкаси на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України».

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10 липня 2017 року відкрито провадження у цій справі.

3 січня 2018 року керівником апарату Вищого адміністративного суду України справу передано до Великої Палати Верховного Суду на підставі підпункту 7 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України за його розпорядженням від 15 грудня 2017 року №1443.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 12 січня 2018 року роз`єднано позовні вимоги шляхом виділення в самостійне провадження вимоги позивача про скасування рішення ВРП від 6 червня 2017 року №1412/0/15-17, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення її Дисциплінарної палати від 17 березня 2017 року №528/1дп/15-17.

Адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ВРП в частині вимог про скасування рішення Першої Дисциплінарної палати ВРП від 17 березня 2017 року №528/1дп/15-17 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та рішення ВРП від 1 серпня 2017 року № 2321/0/15-17 про звільнення позивача з посади судді передано до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №800/271/17 передано на розгляд колегії суддів Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду: Білоуса О.В. (суддя-доповідач), Бевзенка В.М., Данилевич Н.А., Желтобрюх І.Л., Шарапи В.М.

Ухвалою Верховного Суду від 29 січня 2018 року відмовлено у відкритті провадження у цій справі щодо скасування рішення Першої Дисциплінарної палати ВРП від 17 березня 2017 року №528/1дп/15-17. Прийнято до провадження справу в частині позовних вимог про скасування рішення ВРП від 1 серпня 2017 року №2321/0/15-17 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Соснівського районного суду міста Черкаси на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України».

Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині оскарження рішення ВРП від 1 серпня 2017 року №2321/0/15-17, позивач зазначив, що оскаржуване рішення є протиправним, незаконним, а тому підлягає скасуванню.

У поданому відзиві на позовну заяву відповідач просить у задоволенні позову відмовити. Зазначив, що розглядаючи питання про звільнення судді на підставі подання Першої Дисциплінарної палати, ВРП встановлено що дисциплінарне провадження щодо судді ОСОБА_1 здійснено згідно із передбаченою чинним законодавством України процедурою та у межах визначених законом повноважень. Крім того, факт вчинення позивачем істотного дисциплінарного проступку є підтвердженим постановою Великої Палати Верховного Суду від 31 січня 2019 року у справі №11-988сап19 та не потребує доказування.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили його задовольнити за викладених у позові та додаткових поясненнях підстав. Зазначили, що в оскаржуваному рішенні не наведено посилань на визначені законом підстави дисциплінарної відповідальності та мотиви, з яких ВРП дійшла висновку про наявність у діях судді істотного дисциплінарного проступку. ВРП порушила норми Конституції України та законодавство України щодо застосування до скаржника дисциплінарного стягнення за вчинення істотного дисциплінарного проступку.

Представник відповідача у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову та пояснила, що оскаржуване рішення ВРП ухвалено за результатами всебічного дослідження матеріалів, з дотриманням усіх приписів законодавства, повноважним складом та підписано всіма її членами, які брали участь у його ухваленні, мотиви ухвалення такого рішення в повному обсязі зазначені в ньому.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, з`ясувавши обставини, на які посилаються учасники справи, обґрунтовуючи свою позицію, дослідивши надані ними докази на підтвердження заявлених вимог та заперечень і матеріали судової справи, встановив таке.

Указом Президента України від 25 червня 1997 року №583/97 «Про призначення суддів» ОСОБА_1 призначено на посаду судді Соснівського районного суду міста Черкаси строком на п`ять років.

Постановою Верховної Ради України від 11 липня 2002 року №107-IV ОСОБА_1 обрано на посаду судді місцевого Соснівського районного суду міста Черкаси безстроково.

До Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції (далі - ТСК) 3 та 15 грудня 2014 року надійшли заяви координатора координаційної ради Коаліції молодіжних громадських організацій Черкаської області «Молода Черкащина» ОСОБА_3 від 25 листопада 2014 року, заступника прокурора Черкаської області Семенова В.В. від 12 грудня 2014 року про проведення спеціальної перевірки стосовно судді Соснівського районного суду міста Черкаси ОСОБА_1 . відповідно до Закону України від 8 квітня 2014 року №1188-VII «Про відновлення довіри до судової влади в Україні» (далі - Закон №1188-VII) у зв`язку з постановленням ним ухвал про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 25 січня 2014 року у справах №712/820/14-к, 712/821/14-к, 712/822/14-к, 712/829/14-к, 712/830/14-к, 712/831/14-к, 712/835/14-к, 712/836/14-к.

У зв`язку із закінченням повноважень ТСК, листом секретаря від 29 лютого 2016 року №2820/0/9-16 заяви про проведення перевірки стосовно судді ОСОБА_1 та пов`язані з їх розглядом документи надіслано для розгляду за загальною процедурою до Вищої ради юстиції (далі - ВРЮ).

ВРЮ ухвалою від 4 серпня 2016 року №1941/0/15-16 відкрила дисциплінарну справу стосовно судді ОСОБА_1

30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України від 2 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №1402-VIII), згідно з яким органом, уповноваженим здійснювати дисциплінарне провадження щодо суддів усіх інстанцій, є ВРП та її Дисциплінарні палати.

Згідно з пунктом 33 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII заяви, які передані ТСК ВРЮ відповідно до частини п`ятої статті 2 Закону №1188-VII, дисциплінарні органи ВРП розглядають у порядку та строки, встановлені законом для здійснення дисциплінарного провадження. За результатами розгляду таких заяв застосовуються дисциплінарні стягнення, визначені цим Законом.

Рішенням Першої Дисциплінарної палати ВРП від 17 березня 2017 року №528/1дп/15-17 суддю Соснівського районного суду міста Черкаси ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано до нього дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення його з посади.

Під час розгляду дисциплінарної справи Перша Дисциплінарна палата ВРП установила, що 25 січня 2014 року до Соснівського районного суду міста Черкаси надійшли клопотання: старшого слідчого СВ Соснівського РВ УМВС України в Черкаській області Ткаченка В.М. про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваним ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ; слідчого СВ Черкаського РВ УМВС України в Черкаській області Черничука А. М. про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 ; слідчого СВ Черкаського РВ УМВС України в Черкаській області Геращенка Л.Г. про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваним ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; слідчого СВ Придніпровського РВ УМВС України в Черкаській області Шевченка В.В. про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_11 (за підсудністю з Придніпровського районного суду міста Черкаси); слідчого СВ Придніпровського РВ УМВС України в Черкаській області Семіткіна М.С. про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_12 (за підсудністю з Придніпровського районного суду міста Черкаси); слідчого СВ Придніпровського РВ УМВС України в Черкаській області Ніколюка П.П. про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_13 (за підсудністю з Придніпровського районного суду міста Черкаси).

Згідно з вказаними клопотаннями слідчих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 підозрювалися у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 294 та частиною другою статті 341 КК України.

Клопотання слідчих обґрунтовані тим, що 23 січня 2014 року ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 приблизно о 18:00, ОСОБА_8 приблизно о 21:30 прибули на прилеглу до Черкаської обласної державної адміністрації (далі - Облдержадміністрація) територію, де умисно в групі з іншими особами вчинили суспільно небезпечні дії, а саме: взяли активну участь у масових заворушеннях, що супроводжувалися насильством над особою, погромами, підпалами, знищенням майна, захопленням будівлі Облдержадміністрації ( ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 ), а також узяли активну участь у побудові живого ланцюга та скупченні великої кількості людей при вході до приміщення Облдержадміністрації, чим було блоковано вхідні двері вказаної державної установи з метою перешкоджання нормальній роботі її працівників та унеможливлення виконання ними своїх службових обов`язків ( ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ).

Крім того, як зазначено в клопотаннях, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 цього ж самого дня приблизно о 18:35, а також ОСОБА_8 о 21:35, перебуваючи біля приміщення Облдержадміністрації, умисно в групі з іншими особами вчинили суспільно небезпечні дії, а саме: взяли участь у блокуванні будівлі, що забезпечує діяльність органів державної влади, місцевого самоврядування, - Облдержадміністрації з метою перешкоджання її нормальній роботі, а також ОСОБА_11 , ОСОБА_12 цього ж самого дня приблизно о 18:35, перебуваючи біля приміщення Облдержадміністрації, після блокування вказаної державної установи умисно взяли активну учать у масових заворушеннях, що супроводжувались знищенням майна із наміром захоплення будівлі, опором представникам влади, які перешкоджали вчиненню кримінального правопорушення, що виразилось у тому, що вони, перебуваючи у натовпі людей біля Облдержадміністрації та не звертаючи уваги на присутність працівників міліції, які охороняли громадський порядок, чинячи їм активний опір у групі з іншими особами, безпосередньо взяли участь у пошкодженні вхідних дверей у будівлю та скла вікон кількох її поверхів, тим самим намагаючись шляхом захоплення потрапити у внутрішнє приміщення будівлі.

За результатами розгляду зазначених клопотань ухвалами слідчого судді Соснівського районного суду міста Черкаси ОСОБА_1 від 25 січня 2014 року застосовано до підозрюваних ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, а до підозрюваного ОСОБА_13 - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 діб.

Ухвали Соснівського районного суду міста Черкаси від 25 січня 2014 року у справах стосовно ОСОБА_5 (№712/820/14-к), ОСОБА_6 (№712/821/14-к), ОСОБА_7 (№712/822/14-к), ОСОБА_8 (№712/829/14-к), ОСОБА_9 (№712/830/14-к), ОСОБА_10 (№712/831/14-к), ОСОБА_11 (№712/835/14-к), ОСОБА_12 (№712/836/14-к), ОСОБА_13 (№712/838/14-к) були на розгляді в Апеляційному суді Черкаської області.

Ухвалами Апеляційного суду Черкаської області від 3 та 4 лютого 2014 року скасовано ухвали слідчого судді Соснівського районного суду міста Черкаси від 25 січня 2014 року щодо застосування запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 Постановлено нові ухвали, якими в клопотанні слідчих про обрання ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою відмовлено та обрано стосовно зазначених осіб запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 діб кожному.

Ухвалами Апеляційного суду Черкаської області від 3, 18, 19 лютого 2014 року закрито апеляційні провадження на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду міста Черкаси від 25 січня 2014 року щодо застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_13 у зв`язку з відмовою прокурора від своїх апеляційних вимог та на ухвали слідчого судді Соснівського районного суду міста Черкаси від 25 січня 2014 року щодо застосування запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у зв`язку з відмовою захисників указаних підозрюваних від апеляційних скарг.

Оцінюючи дії ОСОБА_1 при розгляді клопотань про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , Перша Дисциплінарна палата ВРП виходила з того, що слідчий суддя ОСОБА_1 , обравши вказаним вище особам найбільш суворий запобіжний захід:

- не зазначив обставин на обґрунтування того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання особи під вартою, не зможе запобігти вказаним у клопотаннях ризикам;

- не розглянув можливості застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів;

- указав на наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, проте не зазначив, у чому вони полягають;

- не врахував низки обставин, визначених статтею 178 КПК України (особу підозрюваного, його характеристику);

- не вчинив дій, які сприяють виконанню завдань кримінального провадження, а саме не забезпечив належної охорони прав, свобод та законних інтересів підозрюваних; не забезпечив повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб жодна особа не піддавалася необґрунтованому процесуальному примусу;

- не навів належні й достатні мотиви та підстави постановлення ухвал.

Крім цього, Перша Дисциплінарна палата ВРП звернула увагу на те, що у справі №712/838/14-к стосовно ОСОБА_13 , розгляд клопотання у якій відбувся у той самий період (25 січня 2014 року), за майже тотожних обставин і обґрунтування клопотання, а також за аналогічним обвинуваченням, на відміну від висновків у вказаних вище справах, слідчий суддя ОСОБА_1 дійшов висновку про те, що, незважаючи на внесення стороною обвинувачення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, необхідним і достатнім буде застосування до підозрюваного ОСОБА_13 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту (у цьому рішенні суд дійшов висновку, що прокурор не довів існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3 та 5 частини першої статті 177 КПК України).

Зважаючи на характер порушень, допущених суддею ОСОБА_1, які свідчать про те, що суддя істотно порушив норми процесуального права, а також на наслідки, що настали за результатами вчинених дій, ураховуючи дані про особу судді, ступінь його вини, Перша Дисциплінарна палата ВРП дійшла висновку про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді Соснівського районного суду міста Черкаси ОСОБА_1 та застосування до нього стягнення у виді подання про звільнення судді з посади.

14 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до ВРП зі скаргою на рішення її Першої Дисциплінарної палати від 17 березня 2017 року №528/1дп/15-17.

За результатами розгляду скарги ОСОБА_1 ВРП прийняла рішення від 6 червня 2017 року, яким залишила без змін рішення її Першої Дисциплінарної палати від 17 березня 2017 року №528/1дп/15-17.

15 червня 2017 року за вхідним №3486/0/8-17 до ВРП надійшло подання Першої Дисциплінарної палати ВРП з доданою до нього дисциплінарною справою про звільнення судді ОСОБА_1 з посади на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.

Рішенням ВРП від 1 серпня 2017 року №2321/0/15-17 звільнено ОСОБА_1 з посади судді Соснівського районного суду міста Черкаси на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 21 червня 2018 року у справі №800/271/17 (провадження №11-12сап18) задоволено скаргу ОСОБА_1 на рішення ВРП від 6 червня 2017 року №1412/0/15-17, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення її Першої Дисциплінарної палати від 17 березня 2017 року №528/1дп/15-17 та скасовано рішення ВРП від 6 червня 2017 року №1412/0/15-17.

Підставою скасування Великою Палатою Верховного Суду рішення ВРП від 6 червня 2017 року №1412/0/15-17 було порушення вимог частини восьмої статті 51 Закону України від 21 грудня 2016 року №1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон №1798-VIII), оскільки вказане рішення ухвалено неповноважним складом у зв`язку з тим, що в його прийнятті брав участь член ВРП (ОСОБА_16), який входив до складу Дисциплінарної палати, що ухвалила рішення від 17 березня 2017 року №528/1дп/15-17.

Крім того, у вказаному рішенні зазначено, що Велика Палата Верховного Суду не здійснювала подальший аналіз правильності оскаржуваного рішення ВРП, оскільки це рішення підлягало скасуванню внаслідок порушення процедури його прийняття.

За результатами повторного розгляду скарги ОСОБА_1 на вищезазначене рішення Першої Дисциплінарної палати ВРП прийняла рішення від 31 липня 2018 року №2472/0/15-18 «Про залишення без змін рішення Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 17 березня 2017 року №528/1дп/15-17 про притягнення судді Соснівського районного суду міста Черкаси ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності».

ВРП дійшла висновку, що порушення законодавства, допущені суддею ОСОБА_1 при розгляді справ №712/820/14-к, 712/821/14-к, 712/822/14-к, 712/829/14-к, 712/830/14-к, 712/831/14-к, 712/835/14-к, 712/836/14-к, правильно кваліфіковані Першою Дисциплінарною палатою як порушення присяги (на час їх вчинення) та як вчинення істотного дисциплінарного проступку (пункт 7 частини дев`ятої статті 109 Закону №1402-VIII), відтак застосування до судді дисциплінарного стягнення у виді подання про звільнення його з посади здійснено з урахуванням принципу пропорційності.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 31 січня 2019 року (провадження №11-988сап18) скаргу ОСОБА_1 на рішення ВРП від 31 липня 2018 року №2472/0/15-18 залишено без задоволення, а рішення ВРП від 31 липня 2018 року №2472/0/15-18 залишено без змін.

Не погодившись з правомірністю рішення ВРП від 1 серпня 2017 року №2321/0/15-17, ОСОБА_1 звернувся з цим позовом до суду.

Підстави та порядок притягнення суддів до дисциплінарної відповідальності визначено Конституцією України, законами України «Про судоустрій і статус суддів» та «Про Вищу раду правосуддя».

Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України підставою для звільнення судді є вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді.

Статтею 108 Закону №1402-VIII установлено, що дисциплінарне провадження щодо судді здійснюють дисциплінарні палати ВРП у порядку, визначеному Законом №1798-VIII, з урахуванням вимог цього Закону.

Зокрема, відповідно до пункту 6 частини першої та пункту 1 частини восьмої статті 109 Закону №1402-VIII одним із видів дисциплінарного стягнення, який може бути застосований до судді, є подання про звільнення судді з посади, який застосовується у разі вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку, грубого чи систематичного нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді.

Статтею 112 Закону №1402-VIII визначено, що суддя може бути звільнений з посади виключно з підстав, визначених частиною шостою статті 126 Конституції України.

Конституцією України встановлено, що відповідно до закону в системі правосуддя утворюються органи та установи для забезпечення, зокрема, розгляду справ щодо дисциплінарної відповідальності суддів і прокурорів (частина десята статті 131).

Так, держава гарантує контроль за належним виконанням суддями своїх професійних обов`язків шляхом створення єдиного органу - ВРП, який приймає рішення за наслідком розгляду дисциплінарних скарг щодо суддів.

Відповідно до частини третьої статті 56 Закону №1798-VIII питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3, 6 частини шостої статті 126 Конституції України, ВРП розглядає на підставі подання Дисциплінарної палати про звільнення судді.

Приписами частини другої статті 57 Закону №1798-VIII передбачено, що рішення ВРП про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав:

1) склад ВРП, який ухвалив відповідне рішення, не мав повноважень його ухвалювати;

2) рішення не підписано будь-ким із складу членів ВРП, які брали участь у його ухваленні;

3) рішення не містить посилань на визначені законом підстави звільнення судді та мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) навіть у разі, коли судовий орган, що виносить рішення у спорах щодо «прав та обов`язків цивільного характеру», у певному відношенні не відповідає пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція), порушення Конвенції не констатується за умови, якщо провадження у вищезазначеному органі «згодом є предметом контролю, здійснюваного судовим органом, що має повну юрисдикцію та насправді забезпечує гарантії пункту 1 статті 6 Конвенції». У рамках скарги за статтею 6 Конвенції для того, щоб визначити, чи мав суд другої інстанції «повну юрисдикцію» або чи забезпечував «достатність перегляду» для виправлення відсутності незалежності в суді першої інстанції, необхідно врахувати такі фактори, як предмет оскаржуваного рішення, спосіб, в який було винесено рішення, та зміст спору, включаючи бажані та дійсні підстави для оскарження (пункт 123 рішення ЄСПЛ від 9 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України»).

Виходячи зі змісту статті 6 Конвенції справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити: основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією.

Рішенням ЄСПЛ від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Ураховуючи висновки ЄСПЛ та положення Конвенції, колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду вважає за необхідне перевірити оскаржуване рішення ВРП, у тому числі на предмет його відповідності вимогам частини другої статті 57 Закону №1798-VIII.

ВРП складається з двадцяти одного члена. Її засідання у пленарному складі є повноважним, якщо в ньому бере участь більшість від складу ВРП або Дисциплінарної палати відповідно (частина перша статті 5, частина друга статті 30 Закону №1798-VIII).

Як вбачається з витягу з протоколу № 40 засідання ВРП від 1 серпня 2017 року, на засіданні були присутніми 15 її членів, тобто більшість від складу, які одноголосно проголосували «за» звільнення позивача з посади судді (протокол том 4 а.с. 234). Наявна в матеріалах справи копія оскаржуваного рішення ВРП свідчить про те, що воно підписане всіма членами ВРП, які брали участь в його ухваленні. Отже, спірне рішення ухвалено повноважним складом ВРП та підписано всіма її членами, які брали участь в його ухваленні, що відповідає вимогам частини другої статті 57 Закону №1798-VIII.

Колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ВРП від 1 серпня 2017 року №2321/0/15-17 є вмотивованим та містить конкретну підставу звільнення позивача, визначену законом.

Зокрема, судом встановлено, що мотивами для прийняття оскаржуваного рішення ВРП від 1 серпня 2017 року №2321/0/15-17 були допущені суддею ОСОБА_1 істотні порушення норм процесуального права, а також наслідки, що настали за результатами вчинених дій. Підставою для звільнення ОСОБА_1 з посади судді стало рішення Першої Дисциплінарної палати ВРП від 17 березня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності шляхом застосування дисциплінарного стягнення у виді внесення подання ВРП про звільнення його з посади судді.

Крім того, зазначене рішення дисциплінарного органу ВРП було предметом судового розгляду в порядку, визначеному частиною сьомою статті 266 КАС України, і Велика Палата Верховного Суду постановою від 31 січня 2019 року (провадження №11-988сап18) у задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення ВРП від 31 липня 2018 року №2472/0/15-18 відмовила. Рішення суду, серед іншого, мотивовано тим, що зважаючи на характер порушень, допущених суддею ОСОБА_1 , а також на наслідки у виді підриву авторитету правосуддя, враховуючи, що у справах №712/820/14-к, 712/821/14-к, 712/822/14-к, 712/829/14-к, 712/830/14-к, 712/831/14-к, 712/835/14-к, 712/836/14-к він без правових підстав позбавив ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 особистої свободи, Дисциплінарна палата ВРП та ВРП вмотивовано дійшли висновку, що застосування до судді дисциплінарного стягнення у виді подання про звільнення його з посади є пропорційним вчиненому. Це судове рішення набуло законної сили і є чинним.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС обставини, встановлені рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, факт вчинення позивачем істотного дисциплінарного проступку та, як наслідок, правомірність рішень ВРП та її дисциплінарного органу про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді подання про його звільнення з посади доказування не потребує.

З огляду на викладене колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду приходить до висновку про безпідставність доводів позивача щодо відсутності в рішеннях ВРП та її дисциплінарного органу мотивів для застосування до нього такого дисциплінарного стягнення, як подання про звільнення з посади судді.

Таким чином, рішення ВРП від 1 серпня 2017 року №2321/0/15-17 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, підстав для скасування вказаного рішення, відповідно до частини другої статті 57 Закону №1798-VIII, немає.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2019 року (справа №9901/617/18), від 11 квітня 2019 року (справа №9901/462/18).

За встановлених у цій справі обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення ВРП відповідає критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, зокрема таке прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано та пропорційно.

Керуючись статтями 38-40, 241-243, 246, 255, 266 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про скасування рішення - відмовити.

Рішення Верховного Суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення Верховного Суду у складі суддів Касаційного адміністративного суду може бути подана до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 21 жовтня 2019 року.

Головуючий суддя О.В.Білоус

Судді В.М.Бевзенко

Н.А.Данилевич

І.Л.Желтобрюх

В.М.Шарапа