Справа № 607/10831/19
Суддя: Шульгач Микола Петрович
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 607/10831/19

16 жовтня 2019 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді : Шульгача М.П.,

при секретарі: Музиці О. М.,

за участю:

представника позивача: Калашник Н. Я. ,

представника відповідача: Наконечної І. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про скасування постанови, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області звернулося у Тернопільський окружний адміністративний суд з позовною заявою до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу на боржника в розмірі 5100 грн. від 22.04.2019 у виконавчому провадженні № 58350026.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що на підставі виконавчого листа № 607/7808/17, виданого Тернопільським міськрайонним судом 01.02.2019 року, головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Наконечна І.В. прийняла постанову про накладення штрафу на позивача від 22.04.2019 року у виконавчому провадженні № 58350026, якою за невиконання рішення Тернопільського міськрайонного суду та вимоги державного виконавця № 1123/03.3-32 від 27.03.2019 року у справі за позовною заявою ОСОБА_2 на об`єднане управління накладено штраф на користь держави у розмірі 5100,00 грн.

Вважає вищевказані дії незаконними з огляду на наступне:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.08.2017 року (справа № 607/7808/17) задоволено позов ОСОБА_2 до об`єднаного управління. Зобов`язано Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області здійснити призначення та виплату пенсії за віком ОСОБА_2 в відповідно до Закону України «Про державну службу», з 02 березня 2017 року.

Постанова Тернопільського міськрайонного суду від 10.08.2017 року містить обставини що унеможливлюють його виконання. Оскільки, судом першої інстанції не вказано які саме довідки слід враховувати для переведення позивача на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» та чи всі суми з даних довідок враховувати.

З огляду на зазначене, позивач вважає, що в державного виконавця не було підстав для винесення оскаржуваної постанови, оскільки Пенсійний фонд вчиняв дії для належного виконання рішення суду.

Представник відповідачів у судовому засіданні заперечила проти задоволення позову, посилаючись на відзив на адміністративний позов, а також, що оскаржена постанова винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).

Суд заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, що на підставі виконавчого листа № 607/7808/17, виданого Тернопільським міськрайонним судом 01.02.2019, головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Наконечна І.В. (далі - державний виконавець) 12.02.2019 винесла постанову ВП № 58350026 про відкриття виконавчого провадження, в якій зобов`язано Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити призначення та виплату пенсії за віком ОСОБА_2 в відповідно до Закону України «Про державну службу», з 02 березня 2017 року. Боржника зобов`язано виконати рішення суду протягом десяти робочих днів.

Враховуючи те, що інформація щодо виконання позивачем зазначеного виконавчого листа на адресу відповідача не надходила, 27.03.2019 державний виконавець скерувала на адресу боржника вимогу, якою зобов`язано останнього виконати рішення суду протягом 10 робочих днів, про що письмово повідомити відповідача.

У зв`язку з тим, що у встановлений строк інформація щодо виконання позивачем рішення суду на адресу відповідача не надходила, державний виконавець 22.04.2019 винесла постанову ВП № 58350026 про накладення на позивача штрафу в розмірі 5100 грн. за невиконання рішення суду та вимоги державного виконавця № 1123/03.3-32 від 27.03.2019 та зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом десяти робочих днів.

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до частини другої статті 24 Закону № 1404-VIII виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 26 Закону № 1404-VIII визначено підстави початку примусового виконання рішення виконавцем.

Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Суд встановив, що в постанові про відкриття виконавчого провадження ВП № 58350026 від 12.02.2019, в тому числі у вимозі державного виконавця № 1123/03.3-32 від 27.03.2019 державний виконавець зазначила щодо необхідності виконання боржником рішення суду протягом 10 робочих днів. Слід відмітити, що сторонами не заперечувалась та підтверджується доказами у справі обставина, що постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 58350026 від 12.02.2019 та вимога державного виконавця № 1123/03.3-32 від 27.03.2019 своєчасно направлені відповідачем та отримані позивачем.

Згідно з частиною першою статті 75 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Суд встановив та не заперечується сторонами, що позивач лише 24.05.2019 на виконання рішення суду здійснив дії щодо призначення та виплату пенсії за віком ОСОБА_2 в відповідно до Закону України «Про державну службу», з 02 березня 2017 року, тобто, після спливу строку встановленого державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження та у вимозі державного виконавця.

Водночас, будь - яких доказів сторонами не надано та судом не здобуто, щодо повідомлення позивачем відповідача про наявність поважних причин щодо невиконання рішення суду у встановлений державним виконавцем строк до винесення оскарженої постанови.

Твердження позивача про те, що в державного виконавця не було підстав для винесення оскарженої постанови, оскільки Пенсійний фонд вчиняв дії для належного виконання рішення суду шляхом запитування ряду довідок від інших установ та організацій, є хибним, так як в даному випадку такі дії позивача не відповідають змісту виконавчого листа який підлягав до виконання у визначений в рішенні суду спосіб, а саме: шляхом здійснити призначення та виплату пенсії за віком ОСОБА_2 в відповідно до Закону України «Про державну службу», з 02 березня 2017 року.

Відповідно до статей 9, 77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, враховуючи те, що боржник здійснив дії щодо виконання рішення суду після спливу строку встановленого державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження ВП № 58350026 від 12.02.2019, в тому числі у вимозі державного виконавця № 1123/03.3-32 від 27.03.2019, суд дійшов висновку, що в державного виконавця не було підстав, визначених частиною першою статті 75 Закону № 1404-VIII, для того, щоб не виносити оскаржену постанову про накладення штрафу на боржника.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що оскаржена постанова винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законом 1404-VIII, а тому позовні вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про скасування постанови - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в строки передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. м

Повне судове рішення складено 17 жовтня 2019 року.

Головуючий суддя Шульгач М.П.

копія вірна

Суддя Шульгач М.П.