Справа № 580/2366/19
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2019-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/2366/19 Суддя (судді) першої інстанції: Корман О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Кобаля М.І., Мельничука В.П., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Директора КП «Уманьводоканал» Уманської міської ради ОСОБА_1 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 серпня 2019 року у справі за адміністративним позовом Директора КП «Уманьводоканал» Уманської міської ради ОСОБА_1 до Управління захисту економіки в Черкаській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про визнання неправомірними дій,

ВСТАНОВИВ

Директор КП «Уманьводоканал» Уманської міської ради ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив визнати неправомірними дії Управління захисту економіки в Черкаській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо складання за результатами здійсненого контролю та перевірки своєчасності повідомлення НАЗК про суттєві зміни у матеріальному становищі за 2018 рік директором КП «Уманьводоканал» Уманської міської ради Черкаської області протоколу від 18.07.2019 № 90/2019 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією за ознаками частини другою статті 172-6 КУпАП.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 серпня 2019 року відмовлено у відкритті провадження у справі, оскільки позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, просить скасувати вказане судове рішення.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом попередньої інстанції норм процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Зокрема, позивач в апеляційній скарзі стверджує, що заявлені ним вимоги про визнання неправомірними дій передбачає наявність підстав для розгляду заявлених вимог в порядку адміністративного судочинства. Такий висновок підтверджений рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2019 року у справі №360/49/19 при розгляді аналогічної позовної вимоги.

Водночас, постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2019 року у справі №360/49/19 вказане судове рішення скасоване в частині визнання неправомірними дії Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо складання за результатами здійсненого контролю та перевірки своєчасності подачі Декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2016 рік протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією за ознаками частини першої статті 172-6 КУпАП, у задоволенні позовних вимог в цій частині відмовлено.

Скасовуючи вказане судове рішення, суд апеляційної інстанції вказав наступне.

Частиною другою статті 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв`язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковими.

Таким чином, підставами для визнання протиправним дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких дій/бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Разом з тим, складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб`єкта владних повноважень, а тому позовні вимоги, спрямовані на фактичне визнання його незаконним, не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено право особи, права та свободи якої було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушених прав та бути адекватним наявним обставинам.

Разом з тим, розгляд питання правомірності складання протоколу про адміністративне правопорушення в окремому позовному провадженні без аналізу матеріалів про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та рішення суб`єкта владних повноважень, винесеного за результатами їх розгляду, у сукупності з іншими доказами, не дозволить ефективно захистити та відновити порушене право позивача, не відповідає завданням адміністративного судочинства та у подальшому може призвести до виникнення нових судових спорів.

Беручи до уваги наведене, вимоги позивача про визнання неправомірними дії щодо здійснення контролю та перевірки своєчасності подачі декларації та складання протоколу про адміністративне правопорушення не можуть бути розглянуті в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним судом у постановах від 07 лютого 2019 року у справі №640/6550/15-а, від 10 травня 2018 року у справі №760/9462/16-а.

Отже, слід погодитись з висновком суду попередньої інстанції, що вказаний позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства та наявності підстав для відмови у відкритті провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, ч. 1 ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Директора КП «Уманьводоканал» Уманської міської ради Токарева Юрія Миколайовича залишити без задоволення, а ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 серпня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 22 жовтня 2019 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя М.І.Кобаль

суддя В.П.Мельничук