Справа № 520/6250/19
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 р.Справа № 520/6250/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Любчич Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.07.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Тітов О.М., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/6250/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.07.2019 року залишено без задоволення адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Позивач, не погодившись з даним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права. Вважає, що відповідач протиправно відмовив їй у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 86% від встановленого заробітку.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

Позивач надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, в якому, крім того, апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, посилаючись на мотиви та доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Відповідно до ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Указом Президента України № 1201/97 від 27.10.1997 року позивача було призначено строком на п`ять років на посаду судді Лозівського міського суду Харківської області.

Рішенням Вищої Ради Правосуддя України №4219/0/15-17 від 21.12.2017 року відповідно до статті 126 Конституції позивача було звільнено з посади судді Лозівського міського суду Харківської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Наказом голови Лозівського міського суду Харківської області № 05-04/159 від 21.12.2017 року позивача було відраховано зі штату суду у зв`язку з виходом у відставку.

З 12.07.2017 ОСОБА_1 перебуває на обліку в Лозівському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Харківської області та з 28.12.2017 позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 80 відсотків суддівської винагороди.

13.08.2018 ОСОБА_1 подала до Лозівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області заяву про перерaxyнoк щомісячного довічного утримання, призначеного із зарахуванням до стажу роботи на посаді судді періоду роботи на посаді юрисконсульта Близнюківської райспоживспілки на підставі довідки від 09.08.2018 № 05-30/4621/18, виданої Лозівським міськрайонним судом Харківської області.

16.11.2018 року Рішенням Лозівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області № 154959 позивачу відмовлено у здійсненні перерахунку щомісячного довічного утримання, призначеного згідно із Законом України «Про судоустрій і статус суддів», за заявою від 13.08.2018 на підставі довідки від №05-30/4621/18, виданої Лозівським міськрайонним судом Харківської області.

Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості позовних вимог та доведеності відповідачем правомірності прийнятого ним рішення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 була призначена на посаду судді Лозівського міського суду Харківської області на підставі Указу Президента України від 27.10.97р. № 1201/97.

На час призначення та обрання безстроково позивача на посаду судді діяв Закон України "Про статус суддів" № 2862-ХІІ від 15 грудня 1992 року (далі по тексту - Закон України № 2862-XII).

Частиною 1 ст. 7 Закону України № 2862-XII (в редакції на час обрання позивача на посаду судді безстроково) визначено, що на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.

Згідно з ч.4 ст.43 Закону України № 2862-XII (в редакції на час обрання позивача на посаду судді безстроково) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до ч. 6 ст. 44 Закону України № 2862-XII (в редакції на час обрання позивача на посаду судді безстроково) визначено, що для суддів судів загальної юрисдикції до стажу роботи, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, крім часу роботи на посадах суддів, зараховується час роботи на посадах слідчих, прокурорських працівників, а також інших працівників, яким законом передбачені такі ж пільги.

Таким чином, посада юрисконсульта Близнюківської райспоживспілки, яку позивач займала з 26.04.1982 по 23.11.1984 року згідно законодавства (в редакції на час обрання позивача на посаду судді безстроково) не передбачала пільг, які б прирівнювались до стажу на посаду судді.

З набуттям чинності Закону України "Про судоустрій і статус суддів" 2453-VI від 07.07.2010 року вимоги до стажу роботи на посаді судді, як для доплати за вислугу років, так і для виходу судді у відставку прирівнюються, та регулювався статтею 135 зазначеного Закону України, за змістом якої до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

На час звільнення позивача у відставку відносини регулювалися Законом України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII від 02.06.2016 року (далі по тексту - Закон України № 1402-VIII).

Згідно з п. 25 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Відповідно до ст. 137 Закону України № 1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

У зв`язку з прийняттям Закону України "Про Вищий антикорупційний суд № 2509-VIII від 12.07.2018 року, Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" внесені зміни до статті 137 Закону "Про судоустрій і статус суддів" 1402-VIII від 02.06.2016 року, яку доповнено частиною другою, в якій зазначено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Відповідно до абзацу 4 пункту 34 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів звертає увагу, що стаж роботи на посаді судді, призначеного чи обраного на посаду до набрання чинності Закону України № 1402-VIII, визначається відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Як вбачається з матеріалів справи, позивача як призначено так і обрано безстроково на посаду судді до набрання чинності Закону України № 1402-VIII, до позивача не можуть бути застосовані приписи частини 2 статті 137 Закону №1402 щодо обрахунку стажу роботи на посаді судді.

З аналізу статті 137 Закону "Про судоустрій і статус суддів" 1402-VIII від 02.06.2016 року, яку доповнено частиною другою, вбачається, що доповнення внесено після звільнення позивача з посади судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що період роботи позивача на посаді юрисконсульта Близнюківської райспоживспілки, яку позивач займала з 26.04.1982 по 23.11.1984 року згідно законодавства (в редакції на час обрання позивача на посаду судді безстроково) не може бути зарахована до стажу на посаду судді.

Такі висновки суду апеляційної інстанції узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 04.04.2019 року по справі № 9901/778/18.

Згідно з ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Доводи апеляційної скарги стосовно наявності підстав для застосування до позивача положень ст. 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIІІ, в редакції чинній з 05 серпня 2018 року ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів, а також на невірному тлумаченні норм матеріального права.

Щодо перерахунку щомісячного довічного утримання з 04.12.2018 та 01.01.2019, судова колегія зазначає наступне.

У Законах України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-VI, №1402-VIII не визначена процедура здійснення перерахунку такого утримання.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року №3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 20.03.2017 року №5-1) затверджено Порядок подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України (надалі - Порядок №3-1), який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.04.2017 року за №542/30410.

Розділом II Порядку №3-1 унормований такий порядок звернення за перерахунком щомісячного довічного грошового утримання:

1.Заява про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та довідка про розмір суддівської винагороди подається до органів, що призначають щомісячне довічне утримання.

2. У разі надсилання заяви і документів для перерахунку щомісячного довічного утримання поштою днем звернення за перерахунком вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

3. Звернення за перерахунком щомісячного довічного утримання проводиться в разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

4. Перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою.

Згідно з пунктом 2 розділу II Порядку №3-1 до заяви про перерахунок щомісячного довічного утримання додається довідка про суддівську винагороду працюючого судді за відповідною посадою станом на дату, з якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди.

Саме цими нормами керувався відповідач, проводячи перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивачки з першого числа місяця, наступного за місяцем, у якому відбулось підвищення розміру суддівської винагороди працюючих суддів.

11.01.2019 ОСОБА_1 подала до Управління заяву про перерахунок щомісячного довічного утримання згідно довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №04-52/725 від 26.12.2018, видану територіальним управлінням державної судової адміністрації України у Харківській області.

Довідка про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №04-52/725 від 26.12.2018 видана станом на 04.12.2018 року. Отже, зміна розміру складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою відбулася з 04 грудня 2018 року.

Враховуючи вищезазначене, на підставі заяви позивача та довідки №04-52/725 від 26.12.2018, у зв`язку із зміною з 04 грудня 2018 року розміру суддівську винагороди судді, який працює на відповідній посаді, відповідач правомірно здійснив перерахунок щомісячного довічного утримання ОСОБА_1 з 01 числа, наступного за місяцем, у якому змінився розмір суддівської винагороди, а саме з 01.01.2019.

23.01.2019 ОСОБА_1 подала до відповідача заяву про перерахунок щомісячного довічного утримання згідно довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №04-52/57 від 16.01.2019, видану територіальним управлінням державної судової адміністрації України у Харківській області.

Довідка про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №04-52/57 від 16.01,2019 видана станом на 01 січна 2019 року. Отже, зміна розміру складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою відбулася з 01 січня 2019 року.

Враховуючи вищевказаний п. 4 розділу (Порядку №3-1 на підставі заяви Позивача та довідки №04-52/57 від 16.01.2019 у зв`язку із зміною з 01 січня 2019 розміру суддівської винагороди судді, який працює па відповідній посаді, Управління правомірно здійснило перерахунок щомісячного довічного утримання ОСОБА_1 з 01 числа, наступного за місяцем, у якому змінився розмір суддівської винагороди, а саме з 01.02.2019.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі Северянін та інші проти України(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вище зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Таким чином, суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч. 4 ст. 241, ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.07.2019 року по справі № 520/6250/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)О.А. Спаскін
Судді(підпис) (підпис) О.В. Присяжнюк Л.В. Любчич
Повний текст постанови складено 24.10.2019 року