Справа № 240/6443/19
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2019-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/6443/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Горовенко А.В.

Суддя-доповідач - Франовська К.С.

17 жовтня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Франовської К.С.

суддів: Совгири Д. І. Кузьменко Л.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області №0-0610 від 29.03.2019,яким визначено податкове зобов`язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб в розмірі 25 000 грн. за 2019 рік.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 10 липня 2019 року адміністративний позов задоволено. Податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Житомирській області № 0-0610 від 29.03.2019 року, визнано протиправним та скасовано.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову. В апеляційній скарзі посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

На обгрунтування доводів контролюючий орган покликається на те, що об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) і середньо ринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Згідно з Переліком легкових автомобілів, які є об`єктом оподаткування у 2019 році, розміщений на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку та є загальнодоступним, об`єктом оподаткування у 2019 році є легковий автомобіль "Mercedes-Benz GLS 350", аналогічна модель якого перебуває у власності позивача не більше 5 років включно, а саме 3 роки. Відтак, зазначений автомобіль підлягає оподаткуванню у зазначеному податковому періоді.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних мотивів.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 26.09.2018 є власником легкового автомобіля марки "Mercedes-Benz GLS 350" із об`ємом двигуна 2987 куб. см, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2016 року випуску. Первинна реєстрація даного автомобіля здійснена 04.11.2016, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 (а.с.11, 69-70).

Рішенням п`ятдесят третьої сесії VIІ скликання другого пленарного засідання Коростишівської міської ради від 21 червня 2018 року №453 "Про встановлення податку на майно в частині транспортного податку на 2019 рік", вирішено встановити на території Коростишівської міської ради податок на майно в частині транспортного податку, а саме: на легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Платниками даного податку є фізичні та юридичні особи, які мають зареєстровані в Україні власні легкові автомобілі, що підпадають під оподаткування.

Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000грн за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування.

Зазначено, що рішення набирає чинності з 01 січня 2019 року (а.с.42).

29 березня 2019 року Головне управління Державної фіскальної служби у Житомирській області, згідно із пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 та відповідно до пп. 267.6.2 п.267.6 ст.267 Податкового кодексу України, прийнято податкове повідомлення-рішення форми "Ф" №0-0610, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб за 2019 рік в розмірі 25000 грн (а.с.10).

Вважаючи податкове повідомлення-рішення №0-0610 від 29.03.2019 року Головного управління Державної фіскальної служби в Житомирській області протиправним, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що належний позивачу транспортний засіб не є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2019 році, а відтак у контролюючого органу були відсутні правові підстави для винесення оскарженого податкового повідомлення-рішення.

Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правильне застосування норм матеріального та процесуального права та повне з`ясування обставин справи судом першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 267 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування (підпункт 267.1.1 пункту 267.1).

Об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального. Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального (підпункт 267.2.1 пункту 267.2).

Відповідно до статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" у 2019 році мінімальна заробітна плата у місячному розмірі: з 1 січня складала 4173 гривні.

Таким чином, власники транспортних засобів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких станом на 01.01.2019 року становить понад 1564875 грн (375*4173 грн), є платниками транспортного податку у 2019 році.

Механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей віднесення таких автомобілів до об`єктів оподаткування транспортним податком встановлюється Методикою визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 року № 66 (далі -Методика № 66).

Пунктом 2 Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року №66 (далі - Методика) встановлено, що середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за такою формулою: С ср = Ц н х (Г / 100), де Ц н - ціна нового транспортного засобу в Україні з урахуванням марки, моделі, об`єму циліндрів двигуна, типу пального; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів з урахуванням строку експлуатації транспортних засобів у роках згідно з додатком 1 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 року №403 (Офіційний вісник України, 2013 року, №44, ст. 1576).

Пунктом 13 вказаної Методики Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого податкового (звітного) року розміщує на своєму офіційному веб-сайті перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо зазначених автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального. У разі відсутності на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку інформації про марку, модель легкового автомобіля, що має ознаки об`єкта оподаткування транспортним податком, Мінекономрозвитку за зверненням Державної фіскальної служби та/або власника зазначеного легкового автомобіля визначає його середньоринкову вартість, доповнює перелік, зазначений в абзаці першому цього пункту, такою інформацією та розміщує її на своєму офіційному веб-сайті.

Відповідно до п. 14 Методики № 66 Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна та тип пального.

Аналіз наведених положень Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів свідчить про врахування при розрахунку цієї вартості певних ознак, параметрів і характеристик транспортного засобу.

При цьому, зі змісту п.п.267.2.1 ч.267.2 ст.267 Податкового кодексу України та Методики вбачається, що повноваження та обов`язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу покладено на центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі.

Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі отриманої від Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Відтак, підставою для прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення є отримана від Мінекономрозвитку інформація про автомобіль.

Судом встановлено, що у Переліку легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше 5 років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати встановленої законом на 1 січня 2019 (звітного) року, який розміщений на офіційному сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України - зазначено транспортний засіб марки «Mercedes-Benz GLS - Class»; об`єм циліндрів двигуну 3,0; тип пального - дизель; можливі ідентичні, аналогічні автомобілі - «GLS 350 BlueTEC 4MATIC, GL 350 BlueTEC 4MATIC» входять до зазначеного переліку з урахуванням строку експлуатації до 1 року.

Однак автомобіль марки "Mercedes-Benz GLS 350", з об`ємом двигуна 2987 куб. см., номерний знак НОМЕР_1 , який є власністю позивача, саме 2016 року випуску, тобто, у 2019 році строк його експлуатації становив понад 1 рік, відтак, такий не належить до наведених у вищезазначеному переліку легкових автомобілів.

Як вбачається з наданого позивачем витягу з сайту Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 01 квітня 2019 року, середньоринкова вартість транспортного засобу «Mercedes-Benz GLS - Class», об`єм циліндрів двигуну 3.0, тип пального - дизель, 2016 року випуску становить 1 040 158,35 грн, тобто, є меншою ніж 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2019 податкового (звітного) року (1564875 грн).

Отже, вказаний автомобіль не може бути віднесений до Переліку автомобілів з року випуску яких минуло не більше 5 років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати встановленої законом на 1 січня 2019 (звітного) року.

Мотиви та доводи наведені у апеляційній скарзі, висновки суду першої інстанції не спростовують і є безпідставними, оскільки в ході розгляду справи судом не знайшли свого підтвердження у матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 липня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 21 жовтня 2019 року.

Головуючий Франовська К.С.

Судді Совгира Д. І. Кузьменко Л.В.