Справа № 522/10287/19
Суддя: Домусчі Л. В.
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/522/698/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання - Вадуцкої В.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції в особі інспектора патрульної поліції 3-роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області лейтенанта поліції Черкашина Олександра Юрійовича, третя особа Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанов по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 21.06.2019 року звернувся до суду з позовом до поліцейського 2-ої роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області ДПП капрала поліції Плаксієнко Олени Олександрівни, в якому просив визнати протиправними дії, скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення та закрити провадження по зазначеній справі.

В обґрунтування адміністративного позову зазначено, що 02.06.2019 року, близько 15 год. 45 хв. позивач паркував у провулку Валіховському в м. Одесі автомобіль RenaultLogan, державний номер НОМЕР_1 , що належить позивачу на праві власності. Під час маневрування позивач був зупинений інспектором патрульної поліції 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області лейтенантом поліції Черкашиним Олександром Юрійовичем, та передав йому свої документи для перевірки, які інспектор сфотографував на свій мобільній телефон і пішов у свій службовий автомобіль. Зазначеним інспектором було складено постанову ЕАВ №1197970 від 02.06.2019 року за ч. 1 ст. 122 КУпАП за порушення пункту 8.4 Правил Дорожнього руху. Постанову ЕАВ № 1197970 від 20.06.2019 року позивач отримав 10.06.2019 року. Як вбачається зі змісту, постанова складена відносно позивача за те, що нібито він 02.06.2019 року близько 15 год 45 хв. у провулку Валіховському в м. Одесі не виконав вимоги дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено», тобто скоїв правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Відповідно до даної постанови на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Позивач вважає, що дана постанова винесена із порушенням вимог чинного законодавства, не відповідає дійсним обставинам справи, а дії інспектора патрульної поліції 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області лейтенанта поліції Черкашина О.Ю. при винесенні постанови були незаконними та такими, що грубо порушили права позивача.

Позивач зазначає, що 02.06.2019 року дійсно рухався по провулку Валіховському в м. Одесі на автомобілі RenaultLogan, державний номер НОМЕР_1 , швидкістю близько 5-10 км/год, з метою зупинки свого автомобілю для паркування на узбіччі дороги. Виконуючи вказаний маневр, не створював будь-яких перешкод іншим учасникам дорожнього руху та закінчив маневр повороту на узбіччі. Таким чином, дії позивача не порушували вимоги Правил дорожнього руху, а навіть, якщо брати до уваги те, що позивач припаркував свій автомобіль не на облаштованій стоянці, дії позивача все одно відповідали п.п.15.1, 15.2 Правил дорожнього руху. Враховуючи наведене, вважає, що вказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, а діях позивача немає складу правопорушення, у якому його визнано винним зазначеною постановою.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 18.06.2019 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків.

04.07.2019 року до суду надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 12.07.2019 року справа прийнята до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 23.07.2019 року.

У зв`язку з неявкою сторін по справі в судове засіданні 23.07.2019 року, розгляд справи відкладено на 06.09.2019 року.

В судовому засіданні 06.09.2019 року, суд, не виходячи до нарадчої кімнати, на місці ухвалив залучити третю особу на боці відповідача та відкласти розгляд справи на 10.09.2019 року.

10.09.2019 року до суду надійшли пояснення представника третьої особи Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції відповідно яких представник просив залишити позов без задоволення. Представник третьої особи вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими з огляду на наступне.

02.06.2019 року, знаходячись на службі, під час патрулювання та нагляду за дорожнім рухом, інспектор 3-ї роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції Черкашин О.Ю. виявив порушення Правил дорожнього руху водієм автомобіля RenaultLogan, д.н.з. НОМЕР_1 , як пізніше встановлено, ОСОБА_1 , який 02.06.2019 приблизно о 15:45 год. в м. Одеса, пров. Валіховський, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено», чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. На підтвердження правомірності дій також представник надав диск з відеозаписом.

Судове засідання 10.09.2019 року було відкладено на 12.09.2019 року за клопотанням позивача для надання часу підготувати свої пояснення з приводу пояснень представника третьої особи.

10.09.2019 року до суду, електронною поштою надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача.

12.09.2019 року судове засідання було відкладено на 16.10.2019 року у зв`язку із слуханням цивільної справи №522/13669/16.

16.10.2019 року позивач надав суду відповідь на відзив, відповідно якого зазначив, що не порушував вимогу дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено». Взагалі не бачив цей знак, а точніше не міг його бачити, адже позивач заїхав у провулок Валіховський в м. Одесі зі сторони узвозу Маринеско, а саме: рухався від Пересипського мосту по узвозу Маринеско вверх до повороту праворуч в провулок Валіховський, відповідно до вимог дорожнього знаку 4.2. «Рух праворуч» повернув праворуч в провулок Валіховський, де під час маневрування для паркування був зупинений інспектором поліції. Як з`ясувалось пізніше, за дорожнім знаком 4.2. «Рух праворуч» захований дорожній знак 5.5. «Дорога з одностороннім рухом» встановлений праворуч від проїзної частини та фактично закритий від обзору дорожнім знаком 4.2. «Рух праворуч», що є порушення Правил дорожнього руху. Позивач вважає, що неналежна організація дорожнього руху не може бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху та додатково надав суду фотографії розташування знаків дорожнього руху.Також позивач просив відповідно вимог ст. 249 КАС України винести окрему ухвалу з метою усунення причин та умов, що призвели до порушення вказаними вище інспекторами патрульної поліції Управління патрульної поліції в Одеській області вимог чинного законодавства, наведені факти довести о відома начальнику Головного управління Національної поліції в Одеській області для вжиття відповідних заходів реагування та негайного приведення до належної організації дорожнього руху по вказаних вулицях м. Одеси для запобігання нещасних випадків.

В судове засідання 16.10.2019 року з`явився позивач, інші учасники процесу до суду не з`явились. Позивач підтримав поданий адміністративний позов та відповідь на відзив, просив задовольнити вимоги позову.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст.205 КАС України).

З урахуванням ч.1 ст.205 КАС України, строків розгляду даної категорії справ, за наявності заяви про розгляд справи без участі відповідача та пояснень третьої особи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, сповіщених належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що постановою серії ЕАВ №1197970 від 02.06.2019 року ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, за невиконання вимог дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено», чим порушив п. 8.4 ПДР.

Позивач отримав зазначену постанову 10.06.2019 року рекомендованим листом, що підтверджується трек-номером Укрпошти від 12.06.2019 року. При цьому судом з пояснень позивача втсановлено що постанова 02.06.2019р. інспектором йому вручалась, проте він відмовився від її отримання.

Оскільки предметом оскарження є постанова про притягнення до адміністративної відповідальності суд повинен перевірити законність та обґрунтованість винесення постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, чи не пропущено строки, встановлені для розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, чи виконано вимоги закону щодо обов`язкової присутності особи при розгляді її справи та своєчасного повідомлення цієї особи про місце та дату розгляду справи, та інше.

Відповідно до ст.52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (в редакції на момент виникнення спірних відносин) поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 10 КУпАП визначено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно з ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Щодо зауважень позивача в частині протиправності винесення спірної постанови на місці вчинення правопорушення, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.4 ст.258 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення.

Нормами ст.222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (ч.2 ст.122 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У відповідності до ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст.80, 81, 121-126, 127-1 - 129, ч.ч.1, 2, 3, і 4 ст.130 і ст.139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. При цьому, термін "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Правова позиція по даному питанню висловлена Конституційним Судом України в рішення від 26.05.2015 р. №5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст. 276 КУпАП.

Відповідно до «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог п.8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції

У відповідності до п.9 ч.3 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

У відповідності до п.10 ч.3 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд звертає увагу, що відповідно до п.11 ч.3 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення поліцейський може звільнити особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Відповідно до п.5 ч.4 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи (ст. 285 КУпАП). Копія постанови протягом 3-х днів вручається або висилається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої її винесено.

За загальним правилом ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Разом з тим, ч.3 ст.254 КУпАП встановлено, що протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу. Згідно вказаної норми ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затверджені Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складення відповідного протоколу.

Тобто під час винесення оскаржуваної постанови відповідач мав право винести постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання протоколу про адміністративне правопорушення. Тому з цих підстав позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

У відповідності до п.1.3 Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У відповідності до п.2.3 (б) Правил дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Тому суд пояснення позивача щодо того що він не помітив при повороті направо та в`їзді в провулВаліховський знак 5.5. «Дорога з одностороннім рухом» ПДР не приймає до уваги.

Пункт 8.4. ПДР України передбачає групи дорожніх знаків… в) заборонні знаки призначені для організації особливого порядку або режиму руху учасників дорожнього руху або окремих категорій транспортних засобів.

Відповідно розділу 33 ПДР знак 3.21 «В`їзд заборонено» забороняється в`їзд усіх транспортних засобів з метою: запобігання зустрічного руху транспортних засобів на ділянках доріг з одностороннім рухом; запобігання виїзду транспортних засобів назустріч загальному потоку на дорогах, позначених знаком 5.8; організації відокремленого в`їзду і виїзду на майданчиках, що використовуються для стоянки транспортних засобів, майданчиках відпочинку, автозаправних станцій тощо.

Статтею 222 КУпАП встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.122 КпАП України порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

В своєму позові позивач оспорює порушення ним правил дорожнього руху, в підтвердження чого, позивачем було надано фотографії з пров. Валіховського в м. Одесі та розташування знаків на цій місцевості.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

У положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Відповідно до положень ст.283 КпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.72 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі ст.ст.73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.2 КАС України, при цьому, у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень судом не вирішується питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, а перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд може визнати незаконним і скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити у цьому.

Між тим суд вбачає, що з боку відповідача не надано до суду доказів, які б підтверджували обґрунтованість притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а саме за порушення вимог знак 3.21 «В`їзд заборонено», оскільки матеріали справи не містять переконливих доказів щодо порушення ним правил дорожнього руху при в`їзді з боку вул Пастера, на перехресті якої і встановлений заборонений знак, зазначених у оскарженій постанові, зокрема порушення п.8.4 ПДР України; не надано суду будь-яких доказів, які стали підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

При цьому, відповідно до закріпленого в ст.62 Конституції України принципу, особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі « Дактарас проти Литви » від 24 листопада 2000 року ).

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, суд вважає, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки докази вини позивача в матеріалах справи відсутні.

Матеріали справи, окрім оскаржуваної постанови поліцейського, належних та допустимих доказів щодо наявності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, не містять.

У відповідності до ч.3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 251 КУпАП, передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перелік доказів, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи є вичерпним.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 75 КАС України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 76 КАС України закріплено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Проте, на спростування наведених позивачем доводів, що позивачем порушено правила дорожнього руху, а саме: п.8.4 ПДР України, відповідач не надав.

Відповідно до статті 40 ЗУ «Про національну поліцію» , поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Згідно з Наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 №100, нагрудна відеокамера повинна знаходитися в режимі відеозйомки при будь-якому контакті поліцейського з особами. Все спілкування повинне бути записане безперервно.

Всупереч вимогам ст.77 КАС України, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху, зокрема у матеріалах відсутні матеріали фото-чи відеозйомки вчиненого порушення, пояснення свідків або інші докази, якими суб`єкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого ним рішення. Вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, зафіксовано лише у постанові серії ЕАВ №1197970 від 02.06.2019 року та не підтверджується жодними іншими доказами.

Статтями 245-246 КУпАП України встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. В ньому повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказати мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Положення ст. 7 КАС України передбачає, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Позиція сторін має бути визначеною юридично і доведеною безспірними доказами, якими в даній справі є конкретні документи та матеріали.

Однак, в порушення вказаних норм, службовою особою відповідача під час складання адміністративних матеріалів не пред`явлено будь-яких доказів винуватості позивача.

Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, ту обставину, що відповідачем не було надано до суду доказів в підтвердження вини позивача у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, суд приходить до висновку про те, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності була винесена без достатніх правових підстав.

За таких обставин, вимога позивача про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №1197970 від 02.06.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 255,00 грн. підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, окрім цього, згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.293 КУпАП і роз`яснень, викладених в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 15 "Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення" орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Разом з тим, виходячи із закріпленого в частині 4 статті 129 Конституції України принципу змагальності і рівності сторін у судочинстві, обов`язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.

Місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні, серед інших, адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності (п.1 ч.1 ст.20 КАС України).

Статтею 293 КУпАП закріплено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і, серед іншого, скасовує постанову і закриває справу.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у зв`язку з відсутність події і складу адміністративного правопорушення (ст.247 КУпАП).

У відповідності до ст.245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Відповідно до ч.2 вказаної статті, у разі задоволення позову суд, серед іншого, може прийняти рішення про визнання протиправними та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню, а саме з підстав недоведеності вини ОСОБА_1

Стосовно вимоги про винесення окремої ухвали про доведення до відмова начальника ГУ НП в Одеській області зазначених обставин суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 249 КАС України, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. Дослідивши матеріали справи та обставини встановлені під час розгляду справи, суд не вбачає наявності обставин для постановлення окремої ухвали суду відповідно до положень ст. 249 КАС України.

Відповідно до ч.3 ст.159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись ст. 19, 63 Конституції України, ст.. 9, 23, 30, ч.1 ст.122, 222, 251, 252, 254, 258, 268, 278, 280 КУпАП, ст.ст. 2, 14, 19-20, 22, 72-77, 118, 192, ч. 3 ст. 194, ч. 9 ст. 205, 227-228, ч.4 ст.229, 241-246, 250, 268-269, 286, 294 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_1 ) до інспектора патрульної поліції 3-роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Черкашина Олександра Юрійовича, за участі третьої особи Головного управління національної поліції в Одеській області (, місцезнаходження: м. Одеса, вул. Ак. Філатова, 15-а), про скасування постанов по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову серії ЕАВ №1197970 від 02.06.2019 року, складену інспектором лейтенантом патрульної поліції 3-роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Черкашиним Олександром Юрійовичем, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по ч.1 ст. 122 КУпАП у розмірі 255, 00 грн..

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Приморський районний суд м. Одеси, шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складено 21.10.2019 року.

Суддя: Домусчі Л.В.