Справа № 460/617/19
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/8371/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.

суддів: Большакової О.О. Ніколіна В.В.

за участю секретаря судових засідань Чопко Ю.Т.

представника позивача Лавренчук Т.В.

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27 червня 2019 року (головуючий суддя: Щербаков В.В., місце ухвалення м. Рівне, дата складення повного тексту рішення 08.07.2019) у справі за адміністративним позовом Акціонерного товариства «Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А.» в особі представництва «Тодіні Кострукціоні Дженералі С.П.А.» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

Акціонерне товариство «Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А.» в особі представництва «Тодіні Кострукціоні Дженералі С.П.А.» 19.03.2019 звернулося з позовом до суду, в якому просило визнати протиправним та скасування податкове повідомлення-рішення прийняте Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби № від 12.12.2018, яким до відповідача застосовано штраф в розмірі 10% у сумі 9595,40 грн за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг).

Обґрунтовує позов тим, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 12.12.2018, яким застосовано штраф в розмірі 10% у сумі 9595,40 грн. за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) було винесено з порушенням законодавства, оскільки позивачем було дотримано строки реєстрації податкової накладної, встановлених пунктом 201.10 ст.201 ПК України та Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 341.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 27 червня 2019 року позов задоволено.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає його таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт посилається на те, що за даними Єдиного реєстру податкових накладних, встановлено порушення позивачем граничних термінів реєстрації податкових накладних у ЄРПН. Вказує, що ПН/РК виписана 02.04.2018 і була зареєстрована 30.04.2018, що вказує на затримку у реєстрації на 13 днів, що було встановлено актом № 729/28-10-48-11/26603641 від 23.11.2018, складеним за результатами камеральної перевірки позивача. Зазначає про те, що господарська операція на яку було складено податкову накладну не є звільненою від оподаткування або яка оподатковується за нульовою ставкою, а тому відповідач був вправі застосувати штрафну санкцію за прострочення позивачем реєстрації ПН/РК.

Представник позивача 02.10.2019 подано відзив на апеляційну, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

У відповідності до ст. 195 КАС України, судове засідання проведено в режимі відеоконференції.

Представник позивача Лавренчук Т.В., у судовому засіданні апеляційну скаргу не визнала, просила її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, його участь в судовому засіданні обов`язковою не визнавалась. Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може, з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 23.11.2018 Луцьким відділом податкового супроводження підприємств Львівського управління Офісу Великих платників податків Державної фіскальної служби було проведено камеральну перевірку Представництва «Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А.» з питань дотримання термінів реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

За результатами перевірки було складено акт № 729/28-10-48-11/26603641 від 23.11.2018 «Про результати перевірки дотримання Представництво «Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А.» строків реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Перевіркою встановлено порушення граничних строків реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями) на загальну суму податку на додану вартість 95954 грн, відповідальність за яке передбачена п.120-1.1 ст.120-1 глави ІІ розділу ІІ Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями).

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 12.12.2018, яким до позивача застосовано штраф в розмірі 10% у сумі 9595,40 грн. за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг).

Податкове повідомлення-рішення № від 12.12.2018 оскаржено позивачем в адміністративному порядку. Рішенням Державної фіскальної служби України про результати розгляду скарг від 04.03.2019 № 10434/6/99-99-11-06-01-25 податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити, оскільки реєстрація позивачем розрахунку коригування № 1 від 02.04.2018 в Єдиному реєстрі податкових накладних відбулася 30.04.2018 о 08:04:20, тобто в межах операційного часу останнього дня граничного терміну, визначеного податковим законодавством, а тому порушення позивачем граничних строків реєстрації вказаного розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних відсутні.

З цими висновками суду першої інстанції, погоджується суд апеляційної інстанції з огляду на таке.

Відповідно до п. п. 16.1.3 п. 16.1 ст.16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно абз. 1 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Абзацом 14 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України передбачено, що реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені; для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом (абз. 15 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України).

Згідно з п. 1201.1 ст. 1201 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;

50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

З системного аналізу вищенаведених норм, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що порушення платником податку на додану вартість, граничного строку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є підставою для застосування до такого платника штрафу, за виключенням випадку порушення строку реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно матеріалів справи, позивачем складено та відправлено на реєстрацію податкову накладну № 13 від 26.03.2018 на суму 575724,00 грн, в тому числі ПДВ 95954,00 грн, яка не підлягала наданню покупцю (отримувачу), що вбачається з податкової накладної, де в графі «Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини» вказано тип причини 15 «Перевищення ціни придбання товарів/послуг над фактичною ціною їх постачання» (а. с. 42-44). Ця податкова накладна була зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується квитанцією № 1 (а. с. 45).

В подальшому позивачем було складено розрахунок коригування № 1 від 02.04.2018 до податкової накладної № 13 від 26.03.2018 по причині «Повернення товару або авансових платежів». Цей розрахунок коригування було зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних 30.04.2018 о 08:04:20 (реєстраційний номер ), що підтверджується квитанцією № 1 (а. с. 50-54).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що згідно акту перевірки № 729/28-10-48-11/26603641 від 23.11.2018, розрахунку штрафу за порушення термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в ЄРПН, контролюючий орган визнає факт реєстрації розрахунку коригування № 1 від 02.04.2018 у ЄРПН саме 30.04.2018.

Згідно абз. 18 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 9 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 341), розрахунок коригування, складений постачальником (продавцем) до податкової накладної, складеної на отримувача (покупця) - платника податку, підлягає реєстрації: постачальником (продавцем), якщо передбачається збільшення суми компенсації вартості товарів/послуг на користь такого постачальника (продавця) або коригування кількісних і вартісних показників у підсумку не змінює суми такої компенсації; отримувачем (покупцем), якщо передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг на користь їх постачальника (продавця), для чого постачальник (продавець) надсилає складений розрахунок коригування отримувачу (покупцю).

Розрахунок коригування до податкової накладної, яка не видається отримувачу (покупцю) - платнику податку (за наявності законодавчих підстав для складення таких розрахунків коригування), підлягає реєстрації постачальником (продавцем).

Суд апеляційної інстанції вважає, що оскільки розрахунок коригування № 1 від 02.04.2018 до податкової накладної № 13 від 26.03.2018 було складено позивачем до податкової накладної, яка не видається отримувачу (покупцю) - платнику податку, то такий розрахунок підлягає реєстрації постачальником, що було ним зроблено 30.04.2018.

Крім цього, для визначення граничного строку протягом якого такий розрахунок коригування повинен бути зареєстрований необхідно враховувати, що такий розрахунок коригування не передбачав зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику та не отримувався покупцем, а тому в такому разі до застосування підлягають граничні строки реєстрації, встановлені для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних за датою їх складення.

Отже, оскільки розрахунок коригування № 1 було складено позивачем 02.04.2018, то до такого розрахунку коригування має бути застосовано граничні строки встановлені пунктом 201.10 ст. 201 ПК України, для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, а саме - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені.

Таким чином, у зв`язку з тим, що розрахунок коригування № 1, складений позивачем 02.04.2018, а тому, у відповідності п. 201.10 ст. 201 ПК України, такий повинен бути зареєстрований не пізніше закінчення операційного дня, тобто 30 квітня 2018 року, календарного місяця, в якому такий складений.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки позивачем розрахунок коригування № 1 від 02.04.2018 в Єдиному реєстрі податкових накладних зареєстровано 30.04.2018 о 08:04:20, тобто в межах операційного часу останнього дня граничного терміну, то не має підстав вважати про порушення позивачем граничних строків реєстрації вказаного розрахунку коригування.

Щодо покликання апелянта на необхідність застосування до цих спірних правовідносин правових позицій Верховного Суду, викладених у постанові від 04.09.2018 по справі № К/9901/152/17 (№ 816/1488/17) та від 11.12.2018 по справі № К/9901/63488/18 (№807/68/18), то суд апеляційної інстанції вважає такі безпідставними. Оскільки предметом розгляду у цій справі є не право контролюючого органу застосовувати штрафну санкцію за несвоєчасну реєстрацію податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних або звільнення від відповідальності, а дотримання платником податку граничних термінів реєстрації розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених п. 201.10 ст. 201 ПК України. Крім цього, позивач не заперечує повноважень контролюючого органу щодо застосування штрафів у разі порушення граничних термінів реєстрації ПН/РК. Отже, спірні правовідносини у цій справі є відмінні від тих, що були предметом розгляду у справах, на які покликається відповідач.

Враховуючі вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позов необхідно задовольнити, оскільки позивачем не порушено граничних строків реєстрації розрахунку коригування кількісних і вартісних показників від 02.04.2018 № 1 до податкової накладної від 26.03.2018 № 13, а тому податкове повідомлення-рішення № від 12.12.2018, яким до позивача застосовано штраф в розмірі 10% у сумі 9595,40 грн за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) є протиправним і підлягає скасуванню.

Також, суд апеляційної інстанції вказує, що відповідно до ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

Однак, у вказаній справі контролюючим органом не наведено достатніх підстав для застосування до позивача штрафу в розмірі 10 % у сумі 9595,40 грн за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг).

Апеляційна скарга Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

Згідно приписів ст. 139 КАС України підстав для стягнення судових витрат не має.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27 червня 2019 року у справі № 460/617/19 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач: О. М. Гінда
судді О. О. Большакова
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 24.10.2019.